Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
Du er sen igjen, Charlie.
-Beklager, det var alarmen. -Siste gang. Katie!
Du må komme på jobb i tide, hører du?
Vær så god.
Hei, Tornerose?
-Beklager. -Det går bra.
Tøff dag?
Ja.
Hva studerer du?
Ingenting. Bare moderne sosiologisk teori og empirisk bedriftsanalyse.
Høres gøy ut.
Når det gjelder empirisk bedriftsanalyse, skriver vitsene seg selv.
Det skulle man tro.
Vil du ha noe mer?
Adam.
Kjære.
-Nei. -Pausen min er over.
-Nei. -Ja
-Nei. -Kom igjen.
-Nei! -Dwight kommer og leter etter meg.
-Du må slutte å jobbe om natten. -Jeg vet. Det er alt de har.
Vi må bare holde ut til du er ferdig med studiene.
Ikke det jeg tenkte da vi giftet oss.
Vi har kommet så langt. Ikke sant?
Vi må bare komme oss gjennom.
Når du er ferdig med studiene, får du en god jobb, og jeg kan studere.
-Jeg kan forsørge deg slik du fortjener. -Det bør du.
Hvordan ble jeg så heldig?
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg også.
Kom igjen, Dwight får slag.
-Ja vel. -Ut døra.
Jeg drar.
Kom igjen, du.
-Hvor er resten? -Det er ikke mer penger.
-Du har alle pengene. -Gi meg de pokkers pengene!
Hold kjeft!
Hold kjeft, ellers dør dere.
Ikke kødd, ellers setter jeg en kule i deg.
-Ikke skyt noen. -Hun er neste.
-Vi vil ikke ha bråk. -Skal jeg gjøre det?
Jeg gjør det nå! Jeg skal gjøre det nå!
-Ingen trenger å bli skadet. -Så gi meg pengene!
Bare ta pengene.
-Hold kjeft! -Det er ikke mer penger.
Hold kjeft!
Jeg har fått nok av deg.
-Dere er begge ferdige! -Jeg ber deg!
-Du bør be, gamling. -Gi ham alle pengene.
Jeg gjør det nå! Hører du? Ikke kødd med meg.
En kunde kalles helt etter å ha avverget et ran på Smile Diner
sør i Chicago lørdag kveld. Den gode samaritanen er uskadd,
ble ryddegutten Charles Sturley skutt og drept på stedet.
Raymond Gaskin er siktet og er i varetekt på Chicago Memorial sykehus.
Smile Diner er fortsatt stengt.
Andre nyheter. De som sto bak diamanttyveriet ...
FIRE MÅNEDER SENERE
God morgen, Leonard.
Ingen nye beskjeder.
Takk, Katie.
Faren min plantet det treet den dagen jeg ble født for 88 år siden.
Det er vakkert.
Da jeg var gutt, sa folk at min mor hadde grønne fingre.
Hagen vår var litt av et sted.
Se på den nå.
Jeg hyret en fyr en gang for å rydde opp. Det er et par år siden.
En hyggelig, ung mann. Ethan noe, tror jeg.
-Hva skjedde med ham? -Jeg vet ikke helt.
Han jobbet noen uker før han sluttet å komme.
Så ham aldri igjen.
Hør på meg!
Jeg høres ut som en tåpelig gammel mann. Og i dag er det vårt jubileum!
-Hva? -Ja. For fire måneder siden
sendte byrået deg til meg, min nye pleier, selskap og venn.
Og venn.
Kom igjen, nå må du ta medisinen din.
De planlegger siste intervjurunde om et par uker.
Et par uker?
Stort selskap, jeg må gjennom mange nåløyer.
Men med den type jobb de har sin egen måte å gjøre ting på.
-Jeg kan ikke presse dem. -Nei, jeg bare...
Jeg er litt stresset akkurat nå.
Du fikk enda en telefon fra studielånfolka i dag.
De gir ikke opp.
Du sluttet å studere, så vi må begynne å betale ned lånene.
Ellers gir de det til et inkassobyrå.
-Jeg ringer i morgen. -Flott. Og kanskje du kan ringe
kredittkortfolka samtidig. Og han fra helseforsikringen vår.
Ok, Katie, jeg skjønner. Jeg skal nok finne ut av det.
Jeg begynner på oppvasken.
-Katie. -Ikke be meg om å ikke bekymre meg.
Unnskyld.
Vi har store problemer, Adam.
-Vi må få penger snart. -Jeg skal finne noe.
Det har du sagt i månedsvis.
Det hjelper ikke å få en jobb med minstelønn.
Derfor sluttet jeg studiene, for å få en jobb som betaler godt nok.
Så vi kan nedbetale gjelden, men jeg trenger tid.
Vi har ikke mer tid, Adam.
-La meg hjelpe deg. -Nei, jeg ordner det. Adam!
Jeg skal rydde opp.
Hvorfor hører du aldri på meg?
Hvorfor gikk du inn dit? Jeg tryglet deg, Adam.
Han kunne ha drept deg.
Jeg kunne ha mistet deg. Kan du forestille deg den følelsen?
Aldri holde deg eller høre stemmen din igjen.
-Ingenting stemmer lenger. -Det har gått fire måneder, kjære.
Nei. Nei, jeg beklager.
Hvor skal du?
Ut.
Hvem er det?
ADAM
Leonard.
Å, det er deg. Katie.
-Hva gjør du her ute? -Trodde du sov. Jeg kom bare for å tenke.
-Hva gjør du? -Trodde jeg hørte noen i huset igjen.
Jeg hører dem gå rundt, når jeg kommer ned, er de alltid borte.
Det er ingen i huset.
Her.
Går det bra med deg?
Hvorfor sa du ikke at du hadde pengeproblemer?
Det er ikke ditt problem.
-Hvor mye trenger du? -Leonard, nei.
-Vi er venner, ikke sant? -Ja.
Så la meg hjelpe deg.
-Jeg har spart litt penger. -Jeg kunne aldri gjort det.
Et ungt par i startfasen.
Verden er komplisert nok. Du burde ikke bekymre deg for penger.
Det er bare sånn det er.
Men å være forelsket, kanskje få en familie og bli gamle sammen,
Dette er fantastiske ting. Ting jeg ønsket meg da jeg var ung.
Det hadde vært hyggelig om jeg på en liten måte...
utgjorde en forskjell for noen.
Kanskje for deg og din unge mann.
Han trenger en jobb.
Jeg sier til Leonard at du er her.
Det går bra.
Bare snakk med ham.
Ok.
Lorazepam, 0,5 milligram.
Ja.
Jeg kan trolig hente den etter klokken fem...
Takk. Ha det.
Så de kunne få familien vekk fra lukten av innhegningene.
Men barna deres vokste opp...
-Hvordan går det? -Hei.
Beklager å plage deg. Jeg heter Mickey Hayden.
Eiendomsmegler.
Jeg vet hvordan det kommer til å høres ut, men jeg har en ny klient
som akkurat er overflyttet til byen, med stor familie og et par hunder.
Det er søtt. Uansett, han ser etter det rette huset.
Og i går kjørte han gjennom nabolaget her,
-tok en titt på dette fantastiske huset... -Det er ikke til salgs.
Er du eieren?
Nei, men tro meg, du kaster bort tiden din.
Han har bodd her hele livet. Han drar ingen steder.
Klienten min er veldig motivert.
Jeg vet ikke hva jeg skal si, beklager.
Men lykke til.
Vent. Kan du gjøre meg en tjeneste, Ms...
Katie.
Hvis han tilfeldigvis ombestemmer seg...
-Kan du få ham til å ringe meg? -Det vil ikke skje, men greit.
Jeg setter pris på det, takk.
-Ja. -Ha en flott dag.
Du også.
-Vil de komme med et tilbud? -Høres sånn ut.
De bryr seg ikke engang om hvordan hagen ser ut?
Sikkert bedre når du får tatt deg av den.
Stedet må være verdt en formue.
Det må være fint.
Leonard?
Der er du. Jeg har frokosten din.
-Takk, Katie. -Selvsagt.
Foreldrene mine spilte denne.
Den er nydelig.
Sett deg et øyeblikk.
Greit.
-Låste du bakdøren ordentlig? -Jepp.
Når får jeg en omvisning for å se hvordan de rike bor?
Tiden kommer.
Hva med Buicken? Det har visst stått parkert en stund.
-Kjører Leonard den lenger? -Nei, ikke siden jeg møtte ham.
Jeg tror ikke han har kjørt den på årevis.
Jeg leste på nettet om medisinstudiet med et flott program i barnekirurgi.
Jeg kan sende deg lenken.
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg også.
-Mr. Calvern. -Hallo, Katie, hvordan går?
Bare bra, takk. Vi forventet deg ikke.
-Å, passer det? -Ja da. Kom inn.
Leonard, Mr. Calvern er her fra byrået.
God morgen, Mr. Wellsley.
Mr. Calvern, så hyggelig å se deg igjen. Kommer du for å ta en sjekk?
Nei da, jeg var bare i nærheten og tenkte jeg kunne stikke innom.
Jeg tenkte vi kunne ta en prat.
Bare ring om du trenger noe.
-Takk, Katie. -Greit.
-Kom hit. -Flott.
Dette er favorittrommet mitt.
-Hva er det til lunsj? -Adam!
-Dere er skvetne i det store huset. -Du kan ikke være her.
En fyr fra byrået har stukket innom.
Vel, du gjør en god jobb.
Og det er ikke rart at mannen min jobber her?
Kanskje vi bare tuller?
Jeg vet ikke. Slutt.
-Kom igjen. -Ok.
Men jeg er sulten.
-Så hvordan går det med alt? -Elsker deg.
Det er et spørsmål folk stiller hele tiden til folk i min alder.
Mr. Wellsley er i godt humør. Dere har kommet nær hverandre.
Ja, jeg liker å snakke med ham.
-Har du ansatt en gartner? -Deltid, ja. Det var Leonards idé.
-Ok. Vi sees snart, Katie. -Ja.
Jeg er ikke spesielt glad i Mr. Calvern.
-Hvorfor ikke? -Han stiller så mange spørsmål.
Som om han prøver å få meg til å si noe stygt om deg.
Han sørger bare for at jeg tar godt vare på deg.
Ikke bekymre deg, jeg sa jeg ikke hadde klart meg uten deg.
Apropos det...
Takk.
Adam, se.
Se.
Jøss.
-Fikk du lønnsøkning? -Å nei.
Hva?
Jeg sa noe til Leonard...
om oss.
-Hva mener du? -Jeg sa at vi var blakke.
Herregud, Katie.
-Det er litt personlig, ikke sant? -Jeg var opprørt.
Du var en dust, og jeg måtte snakke med noen.
-Når var det? -Det er ikke poenget.
Leonard ville hjelpe, så han ga oss penger.
-Og du sa ja? -Nei, jeg ba ham gi deg en jobb i stedet.
Kanskje sjekken er til oss begge, som om han la til en ekstra null.
Det er for mye.
Hva gjør du?
Ringer ham. Vi kan ikke beholde dette.
Innen vi har kjørt tilbake og fått en ny sjekk, er banken stengt.
Betaler vi ikke regningene i dag, sparker de inn døra vår.
Han svarer ikke.
Hør her.
Hva om vi setter inn sjekken...
-Vi kan ikke ta disse pengene. Det er bare i kveld.
Betal regningene. Du kan gi ham en sjekk i morgen.
Det er én natt, Katie.
Hva er Leonards historie? Hva gjør han i det store huset alene?
Foreldrene hans døde for 30 år siden.
Han er enebarn. Aldri gift.
Ingen annen familie?
Nei.
Det må være tøft å være helt alene på den måten.
Ja.
Han er en bra fyr.
Ja.
-Elsker deg. -Jeg elsker deg.
Leonard?
Beklager.
-Hva gjorde han her oppe på loftet? -Han likte å komme hit noen ganger.
Hørte på gamle plater.
Hva trengte han å låse her oppe?
Adam.
Vi burde ikke.
Jeg skal bare ta en titt.
Katie.
Kom og se.
Hvem er hun?
Jeg vet ikke.
Alle disse brevene.
CHICAGO-KVINNE DREPT I BILULYKKE
Sa du ikke at Leonard aldri giftet seg?
Vi burde ikke gjøre dette.
Greit.
La oss dra.
Vi må ringe 911.
I helvete!
Hva?
Det er mye penger.
Hvor lenge sa du han bodde alene her?
Folk blir litt eksentriske.
Begynner å spare litt, og før du vet ordet av det.
Han har ingen familie.
Det ender opp i et politiskap.
Staten tar det.
Hvorfor skulle vi la det bli fanget i systemet?
Når det faktisk kan gjøre noe bra.
Du sa han brydde seg om deg, og han ville hjelpe.
Ja.
Der har du det. En måte han kan hjelpe deg på.
Hjelp oss.
Vi må være forsiktige.
Greit. Det skal vi.
Adam.
-Ja. -Lov meg det.
Jeg lover.
Hvor lenge jobbet du for Mr. Wellsley?
Fire og en halv måned.
Og du bodde her også?
Leonard var alene om natten, det var sånn han ville ha det.
Han kom seg greit rundt.
-Når så du ham sist? -I går ettermiddag.
-Vi dro tidlig for å dra i banken rundt... -Rundt 16,30.
Og du jobbet også her, Mr. Kettner?
Bare et par uker. Jeg jobbet litt i hagen for Leonard.
-Vi er gift. -Jeg skjønte det.
Ja.
Så hvordan gikk det med Mr. Wellsley? Hadde han noen helseproblemer?
Nei. Han har hatt det bra.
Han er 88, så han tok mange medisiner...
men han ville ikke klaget uansett. Han var ikke sånn.
Jeg må få kontaktinformasjon, familie.
-Han har ingen familie. -Nei?
Nei.
Kondolerer.
Hvis du har noen spørsmål, er det bare å ringe meg.
Leonard sa en gang at han ønsket å bli kremert.
Han ville at asken skulle spres i hagen.
-La meg komme tilbake til deg. -Ok.
Takk skal du ha.
Hvor skal du?
Jeg må snakke med Mr. Calvern for å få navnet mitt på listen igjen.
På byrået.
-For en annen stilling. -Hvorfor?
Fordi det er det jeg burde gjøre, nå som jeg ikke har jobb.
Hvis du ikke hører noe snart, bør du også begynne å lete igjen.
Greit. Det skal jeg.
-Vi ses senere. -Ok!
Katie, jeg er så lei meg. Dere to var så nære.
Jeg kan ikke forstille meg sjokket. Hvis det er noe jeg kan gjøre?
Jeg vil gjerne ha et nytt oppdrag.
-Greit. Vel, la oss snakke på kontoret. -Ok.
LØNNSESTIMAT JOBBTYPE - STED
UKJENT
Hallo?
Det er meg.
Hei, ja.
Jeg er enig. Jeg syntes intervjuet gikk veldig...
Jeg forstår.
Ja, jeg forstår det.
Takk for at du ringte.
Ja, du også.
Jeg antok at du visste at du ikke kan få ny jobb før etterforskningen er ferdig.
Etterforskningen?
Vel, ja, når en klient dør under tilsyn av en ansatt,
samarbeider vi med myndighetene for å være sikre på at det...
Hvordan ville det sett ut for en potensiell klient hvis...
Tror du jeg hadde noe med det som skjedde med Leonard å gjøre?
Herregud, selvsagt ikke.
Nei, beklager, men det er selskapets retningslinjer.
Jeg kan ikke gjøre noe før etterforskningen er avsluttet.
Hvor lang tid tar det?
Ja... Jeg skulle ønske jeg visste det.
Hallo?
Hei.
Hva tenkte du på?
Du kan ikke komme inn som om vi fortsatt hører til her.
Unnskyld meg. Jeg blør nå. Hva vil du fra meg?
Vi sa vi skulle være forsiktige, Adam! Jeg spurte deg, og du lovte.
-Du lovte. -Ja vel. Ok!
Beklager.
-Men pengene hadde vært borte. -Hvordan kunne noen vite om pengene?
-Leonard holdt dem skjult. -Hvorfor skulle de ellers være her?
-Så du ikke hvem det var? -Nei, de kom bakfra.
De kunne ikke ha visst at du var her. Da ville de ikke brutt seg inn.
Jeg hørte glasset knuse og kom ned. Bakdøren var åpen.
Du syns ikke det var et dårlig tegn, at du skulle komme deg ut?
Jeg rakk ikke å tenke, jeg våknet av lyden av telefonen min.
Hvordan kunne du, dette skulle aldri skjedd. Du skulle ikke vært her.
Hva er poenget?
-Nesten 100 000. -Du prøver alltid å rettferdiggjøre ting.
Telte du dem?
Jeg telte til 92 000, og det var mer.
Så ringer hun meg for å si hvor lei seg hun er
for at ansettelseskomiteen valgte å gå en annen vei.
-Hva nå enn det betyr. -Jeg vet ikke engang...
De er bare drittsekker. Jeg er lei av å være fattig.
Hvem var det, Adam? Hvem kom seg inn her?
Kanskje noen som har jobbet på huset?
-Før du begynte. -Leonard snakket om en gartner,
men det var et par år siden.
Hvem det enn var, tror jeg ikke det var tilfeldig.
-De må ha visst at Leonard hadde dødd. -Og tenkte huset ville være tomt.
Ja.
Men kanskje du har rett. Kanskje de ikke visste om pengene.
De ville nok bare få med seg det de kunne.
Hva om de kommer tilbake?
Greit, denne veien.
IMPERIAL BANK, CHICAGO
Vær så god. Bare ring når du er klar.
Takk.
Kjære.
-Jeg spanderer middag. -Greit.
-God morgen. -God morgen.
Jeg lager kaffe til deg.
Ms. Franklin, dette er etterforsker Chesler. Vi snakket hos Mr. Wellsley.
Kan du ringe når du hører dette? Du har nummeret. Takk.
Beklager ventingen, takk for at dere kom.
-Etterforsker. Er det et problem? -Vi kan snakke her inne.
-Nevnte Mr. Wellsley et testament? -Nei.
-Og ingen familie? -Han var helt alene.
Når noe sånt skjer med den rike, gamle mannen uten arvinger,
må vi bare sjekke alt.
Beklager, etterforsker. Jeg skjønner ikke...
-Hva handler dette om? -Du sa Mr. Wellsley ba om å bli kremert.
Så jeg antar dere vil innfri ønsket.
Ja. Ja, det gjør vi.
Uten familie og testamente er spørsmålet hvem som skal ta utgiftene.
Vi tar oss av Leonard.
Ok. Jeg har papirene her.
-Hva er det? -Hans favoritt-te.
Takk.
For Leonard.
Leonard.
Vi bør sette tilbake pengene.
Det føles ikke riktig.
La oss bare være her. For Leonard.
Vi burde si noe.
"Og han skal være som et tre, plantet ved elver av vann.
Det bærer frem hans frukt i hans årstid.
Og alt han gjør, skal ha fremgang."
Beklager. Hvem er du?
Beklager, Ms. Franklin. Jeg heter Julia Byron-Kim.
Jeg er Mr. Wellsleys advokat.
Ms. Byron-Kim, Leonard sa aldri noe om en advokat.
Kall meg Julia. Og jeg er ikke overrasket.
Hva mener du?
Jeg hørte først fra ham for noen uker siden.
Han ringte meg for å skrive testamentet og ba meg komme til huset.
-Jeg så deg aldri her. -Han nevnte det spesielt.
-Jeg skulle bare komme om kvelden. -Hvorfor?
Han etterlot alt til deg.
LEONARD WELLSLEYS TESTAMENTE
-Herregud! -Gratulerer.
Herregud! Jeg vet ikke hva jeg skal si. Dette...
Si "takk, Leonard"!
Oi.
Ok, så hva skjer nå?
Først foreslår jeg at du leser testamentet nøye.
-Be advokaten din om å se på det. -Vi har faktisk ingen advokat.
Mr. Wellsley betalte meg på forskudd og ba meg hjelpe deg gjennom dette.
Kan vi ikke bare flytte rett inn?
Jo, men testamentet må gå sin gang gjennom skifteretten,
noe som tar rundt tre måneder.
Og er det overrasker, bør dere ha noen til å ta seg av deres interesser.
Jeg forstår om dere vil ha en egen advokat.
Du sa at Leonard ringte deg ut av det blå.
-Du kjente ham ikke. -Jeg har aldri møtt ham før.
-Hvorfor ringte han deg? -Han fant meg på Internett.
Han sa han likte navnet mitt.
Byron var favorittdikteren hans.
Ms. Byron-Kim. Beklager, Julia...
Jeg vet ikke hvordan jeg skal gjøre det offisielt,
men jeg har bruk for din hjelp.
Det blir store endringer, jeg håper dere er klare.
Jeg også.
-Og hva med Adam? -Hva med ham?
Han forstår at juridisk sett tar du alle avgjørelser om huset?
-Vi har alltid bestemt ting sammen. -Det er slik det bør være.
Man vet aldri hvordan slike ting kan forandre noen.
Det går bra.
-Bra. Overlat det til meg, da. -Flott.
-Gratulerer. -Takk.
Vi burde ta ferie i en måned, bare første klasse.
Du er ferdig med masteren før du vet ordet av det. Og får jobb.
-Den drittkjerra vi kjører. -Vi kan betale alt.
Kredittkort, lån, starte på nytt.
Vi burde dra nå, begge to, og bare velge nye biler.
-Kom igjen, jeg mener det. -Jeg også.
-Det kan vi ikke. -Hvorfor ikke? Vi har pengene.
Vi kan ikke gå inn der med kontanter, det ser rart ut.
-Folk vil stille spørsmål. -Du har rett.
Jeg undersøkte det på nettet.
Undersøkte hva?
Vi kan få det til å fungere ved å spre pengene.
-Ulike banker, ulike kontoer. -Hva snakker du om?
Gjør vi alt rett, får ingen vite om det. Vi kan slippe unna så mye i skatt.
Adam. Vi må fortsatt være forsiktige.
Vi har vært forsiktige.
Tror du ikke det er på tide at vi unner oss litt?
Vi fortjener det.
Kanskje du har rett, men vi må ta det rolig. Bare...
Bare en stund til, ok?
Greit.
Ok!
Vi tar det rolig.
Jeg ringer flyttefolka og hører hvor fort vi kan få dem hit.
Vi trenger ikke noe av dette!
Hva? Vi har hatt tingene siden vi giftet oss.
Vi beholder bilder og noen bøker, vi trenger ikke resten av søppelet.
Hva skal vi gjøre med det?
La det være til stakkarene som skal flytte inn i dette hullet.
Hallo?
Det var fem måneder siden, jeg har avgitt forklaring til politiet.
Hvem ringte deg?
Jeg fikk ikke navnet, han ba meg snakke med noen i resepsjonen.
Jeg har ingenting.
Mr. Kettner, er alt i orden?
Noen ba ham komme og avgi forklaring.
Hva gjelder dette?
For 5 md. siden ranet noen en Smile Diner, de drepte noen.
-Var du på kafeen den kvelden? -Ja
-Flaks at du ikke ble skadet. -Jeg stoppet fyren.
Gjorde du?
Jeg bare reagerte. Kona mi jobbet den kvelden...
Hun var også der?
Ja, men det jeg ikke forstår, er at fyren er bak lås og slå.
-Hvorfor trenger de en ny forklaring? -Det gjør de ikke.
Hva snakker du om?
Den fyren fra kafeen, Ray Gaskin.
-Ja. -Han er død.
Noen knivstakk ham i cellen.
Så hvem ringte meg?
Jeg lurte på det samme.
Unnskyld?
Hei, Katie. Husker du meg?
Ja, hva gjør du her?
En plage, jeg vet, men klienten gjør meg gal.
Han elsker stedet. Jeg tror han vil komme med et tilbud.
Jeg har alt sagt at det ikke er til salgs.
Kanskje hvis jeg kunne snakke med eieren, da kan jeg si at jeg har prøvd.
Jeg er opptatt, og du kan ikke bare dukke opp her...
Jeg vil at du skal gå nå.
Vet du hva, Katie? Det er ikke første gang for meg?
En av de viktigste tingene innen eiendomsmegling...
Vil du finne nye salgsobjekter, sjekk dødsannonsene.
Ja, jeg vet alt om avdøde Mr. Wellsley.
Trist.
Huset er ikke til salgs.
Jeg har fulgt med på dette huset i et par år.
Gamlingen dør...
Og du tror du kan flytte inn?
Og jeg skal bare smile og ønske deg lykke til?
Jeg eier huset nå.
-Hva? -Leonard etterlot det til meg.
Jeg har testamentet hans.
For 5000 kan jeg lage et nytt som sier det tilhørte kjære tante Myrtle.
-Jeg har advokat. -Selvfølgelig.
Har du flere spørsmål, snakk med henne. Nå bør du dra, før jeg ringer politiet.
Greit. Vi ses nok igjen, Katie.
-Han kødder bare med deg. -Det hørtes ikke slik ut.
Han antydet at jeg hadde forfalsket testamentet.
Kjære, stol på meg. Han bryr seg bare om hvor mye han taper.
Jeg bør snakke med Julia.
Advokaten?
-Hvorfor? -I tilfelle han prøver å skape problemer?
-Hva kan han gjøre? -Vet ikke.
Men som hun sa, vi vil ikke ha noen overraskelser.
Katie, denne fyren er bare forbanna. Glem ham.
Kom igjen. Det er vår første kveld i vårt nye hus.
Vi burde feire.
Ja?
Hva tenkte du på?
Jeg kommer nok på noe.
-La meg ta en dusj først. -Hva?
Jeg har vasket i hele dag. Jeg kommer straks.
Hva er dette?
Den gamle sluttet å virke, så...
Den ser dyr ut.
Det er en etterligning. Jeg kjøpte den av en fyr i sentrum.
Veldig overbevisende.
Vil du ha selskap?
Jeg kommer straks.
Etterforsker!
-Passer det dårlig? -Nei da, kom inn.
Skal dere reise?
Ja, vi flytter faktisk inn i Leonards hus.
Leonard? Som i Mr. Wellsley?
Jeg vet det, jeg skjønner det ikke selv.
Leonard etterlot det til meg i testamentet.
-Det er et veldig fint hus. -Ja, det er det.
-Gratulerer. -Takk.
Så noe slikt, hva heter det?
Et lykketreff.
-Det skjer ikke hver dag. -Nei.
-Rart at du glemte å nevne det. -Hva?
Testamentet. Jeg spurte om det og familien hans.
Jeg visste det ikke før etter begravelsen. Advokaten hans kom.
-Det må ha vært et sjokk. -Ja, det var det.
Jeg ville likt å se ansiktet ditt.
Hvor lenge sa du at du jobbet der? Fire måneder?
Hvorfor er du her?
-Jeg håpet å snakke med mannen din. -Han er ikke her.
Tja, kanskje du kan hjelpe meg.
Jeg bare lurte på når du jobbet kvelder på Smile Diner,
hentet han deg alltid?
Han hadde hentet deg før?
Ja.
Men var det en fast greie? Var det hver kveld eller bare noen?
Nei, ikke akkurat.
Så hvorfor var han der den kvelden?
Jeg ringte ham for å hente meg, og han kom for tidlig for å lese.
Du burde spille lotto, Katie. Du er en svært heldig kvinne.
Har dette noe å gjøre med at politiet ringte Adam for å få en ny forklaring?
Fortalte han det ikke?
Politiet ringte aldri Adam.
-Nei, jeg var her da de ringte. -Nei, jeg sjekket det etter at han dro.
Nummeret hans er ikke blitt oppringt.
Det gir ingen mening. Hvorfor skulle noen få ham til å dra dit?
Kanskje de hadde en grunn.
Kanskje det ikke er den du tror.
Ta vare på deg selv.
Takk, Julia. Vi snakkes.
Katie, hva ville hun?
Jeg ringte henne.
-Hva sa du til henne? -Ingenting.
Det så ut som om dere plutselig var blitt bestevenner.
Kanskje hvis du hadde vært her, hvis du hadde tatt telefonen...
Vi var enige.
-Du skulle ikke snakke med henne. -Nei, du bestemte det.
Du har bestemt mange ting i det siste.
Hva snakker du om?
Hvorfor sa du ikke at det ikke var politiet som ringte deg?
-Noen andre sørget for at du dro dit? -Hvem fortalte deg det?
Etterforsker Chesler kom innom.
Og hun stilte mange spørsmål om deg, om hva som skjedde i kafeen den kvelden.
-Hva handler det om, Adam? -Hvordan skal jeg vite det?
-Hvem ringte og fikk deg til stasjonen? -Jeg vet ikke!
Jeg skulle fortelle om det, men det har skjedd så mange andre ting.
Hvilke andre ting?
Jeg tror jeg blir skygget.
-Hva? -Jeg hadde det på følelsen tidligere.
I dag kjørte jeg bare rundt.
Jeg så stadig den samme bilen.
Dro du i banken?
-Vi sa vi ikke skulle gjøre det. -Ikke tull, bare si det. Dro du i banken?
-Tok du ut penger? -Jeg la merke til ham.
-Så jeg tenkte det ikke ville være lurt. -I tilfelle han var ute etter pengene.
Hvilken annen grunn skulle han ha til å skygge deg?
Kanskje jeg er paranoid. Kanskje ingen skygger meg, jeg vet ikke.
Du ble sendt til politistasjonen, Adam. Da er jeg her alene.
Da dukker Hayden opp for å prøve å skremme meg.
For å skremme oss ut av huset. Hva gjør han her?
Han vet sikkert om det.
Jeg advarte deg.
Chesler.
Hei, Tom.
Gjorde du?
Flott.
Flott. Vent litt.
Antagelig fra de siste 4-5 månedene.
Vi ser etter sjekker fra en av Leonard Wellsleys kontoer.
Ja, i hennes navn.
Ja.
Det er Katie Franklin.
Kan du se hva du har på mannen også? Det er et annet etternavn.
Det er en Adam Kettner med "K."
Flott, svar meg så fort du kan. Takk.
SOSIALTEORI I EMPIRISK BEDRIFTSANALAYSE
Hva leter du etter?
Leonard gjemte ikke bare pengene.
De må ha kommet fra et sted. De må være gjemt av en grunn.
Spiller det noen rolle?
Julia sa at hvis de finner ut at vi har gjemt noe ulovlig,
kan vi miste alt.
Ja vel.
-Foreslår du at vi gir alt tilbake? -Jeg vet ikke.
Ja, kanskje.
-Til hvem, Katie? -Jeg vet ikke!
Men dette føltes aldri riktig.
Jeg vil ikke tilbake til slik det var før.
Adam.
Vi har kanskje ikke noe valg.
Vi har alltid et valg.
Jeg ante ikke at Mr. Wellsley etterlot huset til Katie.
Det virker litt...
-overdrevet. -Ikke sant?
-Hva vet du om mannen hennes? -Jeg har aldri møtt ham.
Så du var ikke med på ansettelsen?
Som gartner i huset.
Vi har retningslinjer mot at familie jobber sammen.
Våre pasienter er eldre. Vi kan ikke risikere en slik distraksjon.
Vet du om Ms. Franklin har brutt reglene tidligere?
Aldri.
Nei, hun forsto viktigheten av jobben sin, spesielt med Mr. Wellsley.
Hvorfor spesielt ham?
Man så det ikke på ham, men helsen hans var ganske dårlig.
Katie hadde en egen notatbok bare for å holde oversikt over medisinene.
Har du en oversikt over medisinene hans?
Du må snakke med legen hans om det.
Hva med Ms. Franklins kontrakt, hvor mye hun fikk betalt?
Ja, det kan vi skaffe.
Flott. Takk. Og la meg...
spørre deg. Nevnte hun noen gang en lønnsøkning?
Herregud.
Hun satte inn sjekken rett før Wellsley døde.
Tok hun virkelig penger fra den stakkars gamle mannen?
Det er et godt spørsmål.
Adam?
Adam!
Pokker!
Ethan?
Disse ble aldri innløst.
Går det bra?
-Jeg tror jeg vet hvem det er. -Hva?
Leonard sa noe om å ansette en gartner. Jeg tror jeg nevnte det.
En fyr som het Ethan. Dette var for et par år siden.
Så han har vært der oppe en stund.
Det var sjekker til Ethan Doyle. De ble aldri innløst.
Leonard sa han sluttet å komme, hørte aldri fra ham igjen.
Noen skjøt ham.
Sjekket du?
Han må ha blødd i hjel der oppe.
Han ble drept?
Ja. Jeg tror det.
Men Leonard kan ikke ha visst at han var der.
Ikke sant? Han ville hjulpet ham.
Hvorfor skulle Doyle gjemme seg i skjulet? Hvorfor ikke gå inn i huset?
Kanskje disse har noe med det å gjøre?
Gjett.
Jøss.
-Er de ekte? -Hvorfor gjemme dem hvis ikke?
Faen! Her! Bare...
-Herregud. -Gi meg dem. Kom igjen.
-Unnskyld. -Pokker.
-Bare la være å svare. -Bilen er utenfor, de vet at jeg er her.
Ok, jeg skal bare...
Åpne døren! Hører du meg? Katie!
Katie, åpne døren!
-Unnskyld. Det passer ikke nå. -Du er vel opptatt med å flytte inn.
Du burde skamme deg. Hvordan kunne du utnytte den stakkaren?
Jeg visste at det var noe. Jeg følte det, men han turte ikke engang si det til meg.
-Nei! -Jeg lar deg ikke ødelegge firmaets rykte.
-Mr. Calvern. -Jeg skal finne bevis.
-Jeg skal få deg arrestert! -Det passer ikke nå.
Dette er ikke over, Katie! Jeg kommer tilbake!
Jeg skal finne ut hva som har skjedd her på en eller annen måte!
Jeg kommer ikke til å la det ligge. Jeg skal ikke miste bedriften pga. dette.
Hvorfor er det ikke fullt?
Katie?
Hei, Katie!
-Hei, hørte du meg ikke? -Hei, beklager, jeg lagde te.
Vil du ha?
Nei. Jeg har en gave til deg.
Ny telefon?
Ja. En til hver.
Nye nummer også. Slik ting er, trenger vi begge litt privatliv.
Vi kan ikke beholde dem.
-Katie... -Adam, nei.
Det er en død mann der ute. Han ble drept.
Han stjal diamantene, og hvem vet hva annet han kan ha gjort.
Slike ting forsvinner ikke bare.
-Politiet leter etter ham. -Forstår du det ikke?
Doyle stjal diamantene, ble skutt, og så døde han helt alene.
Det er som om han falt ned en brønn.
To år senere vet ingen hva som skjedde med ham eller diamantene.
-Hva gjør du? -Jeg ringer etterforskeren.
-Vi må si det. -Nei!
Vent, bare hør på meg først.
Ok, spør deg selv. Hva i all verden gjorde Doyle her?
Hvorfor ta en gartnerjobb hvis han planla å stjele en formue i diamanter?
Jeg vet ikke.
Huset til en gammel fyr er det siste stedet noen vil lete etter ham.
Hvorfor skulle han ellers la være å løse inn sjekkene?
-Han ville ikke legge igjen spor. -Sånn gjør han klar til ranet.
Ingen vet om dette stedet, og han kan gjemme seg så lenge han trenger.
-Å dø var nok ikke del av planen. -Det endrer ingenting.
-Vi kan ikke beholde diamantene. -Greit, hva med pengene? Hva gjør vi?
Hva mener du?
Hvis vi gjør dette, vil politiet se på oss. Hvordan tar det seg ut?
Vi gjemte pengene i banken. Hva vil de tro?
Vi forklarer det.
-Si at det var Leonards sikkerhetsnett. -Greit, og så?
Du hørte advokaten, selv om de tror oss, kan vi fortsatt miste dette stedet.
Vi trenger ikke dette huset, Adam! Vi trenger ikke noe av dette.
Ok? Så lenge vi har hverandre, skal vi klare oss.
Klare oss? Jeg er ferdig med det.
Det er ikke nok lenger. Jeg vil ikke tilbake til slik ting var.
Og hva med mannen der ute? Hva skal vi gjøre med det?
-Late som det ikke har skjedd? -Jeg tar meg av det.
Hvordan? Hvordan skal du gjøre det?
Dette huset tilhører oss nå. Dette er fremtiden vår.
Jeg skal ikke la noen ta det fra oss.
Alt kommer til å gå bra.
Jeg skal ta meg av det.
Hva gjør du?
Det er noen i huset.
Hvor fikk du den fra?
-Adam, nei. -Ikke rør deg.
Vi må ringe 911.
Stopp, drittsekk!
Herregud.
Calvern.
Hvordan går det, Katie?
Etterforsker Chesler.
Merkelige greier.
-Det var en ulykke. -Ja, det er det de sier.
Ifølge loven er det selvforsvar.
Men det får en til å lure. Hva gikk gjennom hodet hans?
Hvorfor ville han gjøre noe slikt? Bare ta seg inn i huset?
Jeg vet ikke.
Noe må ha trigget ham.
Jeg vet at det ikke er deg, Katie.
Hva?
Alt var bra her til Adam begynte.
Så du kan fortelle meg hva som skjer. Jeg vet at det ikke er deg.
-Jeg vet ikke hva du snakker om. -Jeg vet om pengeproblemene.
Jeg vet hva det gjør med folk.
Jeg vet om den store sjekken fra Mr. Wellsley.
Du forstår ikke.
Ok, ikke si noe, Katie. Bare hør etter et øyeblikk.
Fordi det kan være at...
det var et lån, kanskje det var en gave?
Men se det fra mitt ståsted, se den store sammenhengen.
-Hvordan du plutselig får alt i fanget. -Jeg sa jo...
Rettsmedisineren sier gamlingen døde i søvne.
Du sier hva hans siste ønske var. Jeg tenker, ok, greit.
Men først etter at han er kremert, finner du et testamente.
-Jeg visste ikke om det! -Og jeg har ikke engang et lik.
Jeg kan ikke bevise at han ikke døde en naturlig død.
-Det har begynt å holde meg våken. -Jeg ville aldri skadet Leonard.
-Jeg snakker ikke om deg. -Hva?
Har Adam noensinne nevnt en Ray Gaskin?
Jeg kjenner det navnet.
Han prøvde å rane kafeen, og han var vaktmester på universitetet.
Mens Adam studerte der.
-Nei, det er ikke... Nei. -Ok.
Universitetet er stort, kanskje de aldri møttes.
Men før eller siden...
vil Adam gjøre en feil. Det er bare et tidsspørsmål.
Ikke la ham ta deg med seg. Kom til meg.
Kjære.
De vil snakke med deg.
Merkelige greier.
-Katie! -Hei.
-Hørte hva som skjedde. Prøvde å ringe. -Jeg har byttet nummer.
Jeg må snakke med deg.
-Greit. Bli med opp. -Ok!
Tror du på etterforsker Chesler?
-Kan Adam ha hatt noe med det å gjøre? -Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Hadde Adam noen problemer med Mr. Wellsley?
-Noen problemer? -Nei.
Nei, ingenting.
Hvis politiet mistenker at Adam hadde noe med hans død å gjøre,
vil de prøve å finne et motiv. De vil påstå at han fremprovoserte det.
-Han hatet å være fattig. -Ok, hør på meg.
Hvis Chesler tror hun har en sak, vil hun skaffe en ransakingsordre.
-Kan hun gjøre det? -Du må spørre deg om hun vil finne noe.
Du må love meg noe.
Lov meg at du også vil hjelpe Adam.
-Den er borte. -Hva?
Pengene.
-Adam må ha tatt dem. -Var det det du fant? Kontanter?
Ja,
Nesten 100 000 dollar på loftet.
-Vi trodde de var stjålet, men... -Hvorfor endret dere mening?
Diamantene.
Så dere fant diamanter i huset?
I stua over garasjen.
Har Adam diamantene?
Ja.
Du må stoppe ham.
Hva? Hvorfor?
Han tok pengene fordi du mistenker noe, han vil gi deg skylda.
-Nei, Adam ville aldri gjort det. -Er du sikker?
Finn ham, ta ham med til huset, og så ringer du meg.
-Blir du ikke med? -Jeg må stoppe Chesler.
Jeg vil ikke at hun skal ransake huset før vi vet at Adam er der.
-Chesler. -Johnson. Hva har vi?
Søppelbilen ringte det inn i morges.
-Hvor lenge har han vært der? -Rettsmedisineren er på vei, du slo ham.
Pokker.
Hvorfor ringte du meg?
Det var en ryggsekk ved siden av offeret. Vi fant en gammel renserikvittering.
Det er falmet, men adressen stemmer med et navn i en av sakene dine.
-Hva er navnet? -Leonard Wellsley.
Kom igjen, Adam, svar.
-Hvor har du vært? -Adam!
Jeg snakker med politiet halve natten, våkner, og så er du borte.
Ingen lapp, du tar ikke telefonen.
-Hvor har du vært, Katie? -Banken.
En av tingene vi må snakke om.
-Hvorfor tok du pengene? -Vi er i trøbbel.
Jeg sjekket eiendomsmegleren, Hayden. Hva er greia med ham?
Hvorfor er han så interessert i dette huset? Gjett hva?
Mickey Hayden har aldri fått bevilling. Han ble nettopp løslatt.
-Et par år for å ha ranet en gullsmed. -Smykker?
Et sted i sentrum. Brukte ikke våpen. Snakket seg gjennom sikkerhetsdøra,
tar den bevæpna vakten med et eller annet grep,
seksti sekunder senere er han ute med 3 mill. dollar i diamanter. Aldri funnet.
-Derfor var han her. -Vent, det er mer.
Politiet tror han hadde en medskyldig som de aldri fant. Vil du gjette?
-Den andre blir skutt, men slipper unna. -Doyle stakk med diamantene.
Og bare én annen person kunne ha visst om det.
Den som skjøt ham.
Hayden.
-Jævelen brukte ikke en gang falskt navn. -Vi må ringe politiet.
Nei, vi må bare komme oss vekk fortere enn svint.
Vi har masse reisepenger, kan du pakke kjapt?
Jeg skal vaske meg.
Du skulle aldri forlate meg.
Hva? Nei, hvorfor skulle jeg det?
Skift.
Hei, Julia. Det er Katie.
Ja, han er her, men det var ikke ham.
Hvor er de?
-Jeg vet ikke. -Rop på ham.
Adam?
Adam!
Jeg er her, kjære.
-Slipp henne. -Jeg vil bare ha diamantene.
Jeg sa slipp henne.
Jeg har ventet lenge på dette, så bare si hvor de er.
Et sted du aldri finner dem.
Skal du skyte meg?
Det stemmer. Gir jeg deg diamantene, skyter du begge.
Men her er greia, selv om du treffer meg derfra...
vil min pistol gå av og lage et stort hull i henne.
Og det vil vi vel ikke? Så la oss snakke om dette.
Adam!
Din jævel.
Adam!
Nei, Adam!
-Kjære... -Adam!
Kjære! Vær så snill, Adam.
I hagen.
Bli hos meg.
Katie.
Herregud.
Her, Katie.
Beklager.
Sett deg ned.
Hei.
Katie, hør her.
Vi må lete etter diamantene før politiet kommer. Forstår du?
Det er eneste måte å forklare på uten å implisere deg.
-Adam ville aldri ha skadet Leonard. -Diamantene.
Hvordan kunne jeg tro det?
Det var Hayden.
Hayden drepte ham med en overdose.
Han leste boka der jeg førte Leonards medisiner.
-Jeg fant pilleboksen. -Hvordan vet du at det var Hayden?
Leonard pleide å si at det hørtes ut som om det var noen i huset, men jeg...
Det var Hayden som så etter diamantene.
-Han fant dem ikke. -Men du gjorde det?
Jeg forstår ikke.
Hvorfor skjøt Hayden Doyle?
Hvorfor endte han ikke opp med diamantene?
Han var ikke så smart som du trodde.
Hvor smart må du være for å lure partneren din,
skyte ham mens politiet kommer, og la ham slippe unna med diamantene?
Mens du får to år i fengsel?
Jeg sa aldri hvor mye diamantene er verdt.
Oi da.
-Hva gjør du? -Jeg har gjort opp for meg.
Jeg var offentlig forsvarer i ti år. Hvordan tror du jeg fikk Haydens sak?
Jeg visste at han var en idiot, men jeg trodde på ham.
Og vi hadde en avtale, men han ødela alt.
Jeg fikk ham ned til to år. Jeg fant ut at Doyle jobbet for Leonard.
Det eneste jeg ikke fant ut, var hvor han var.
Det viser seg at Doyle var død.
Var du med på å drepe Leonard?
Nei, det var Hayden, han ble utålmodig.
Han ville få ting unna, men jeg måtte manøvrere for å dekke for ham.
Testamentet.
-Det er vel ikke ekte? -Det er ekte nok.
Ingen kan bestride det, så hva så.
Leonard ville nok gitt deg huset, men det er ikke poenget.
Akkurat nå må du fortelle meg hvor diamantene er.
Jeg vet ikke.
-Katie. -Adam gjemte dem.
Jeg vet ikke hvor de er, men jeg ville ikke sagt det uansett.
Det var det jeg likte med deg. Det handlet aldri om pengene.
Men de dukker nok opp. Det gjør de alltid.
-Katie? -Etterforsker!
Jeg er Julia Byron-Kim. Jeg er Ms. Franklins advokat.
Vel, Ms. Byron-Kim, la meg få se begge hendene dine.
Jeg skal bare forklare det for min klient.
Vis meg hendene. Nå!
Greit.
-Etterforsker, hvis du bare hører... -Pass deg!
Hold deg unna.
Går det bra?
Det går bra, vennen. Det går bra. Kom igjen.
Kom igjen. La oss få deg ut herfra.
Dette er betjent Chesler. Jeg ber om en støtte og ambulanse på 127 Queens.
FIRE MÅNEDER SENERE
Katie.
-Hei. -Etterforsker.
Beklager, jeg prøvde å banke på.
Beklager, jeg var en million kilometer unna.
Et ungt sedertre. Dette er et fint sted.
-Mye sol. -Ja, jeg tror det.
-Godt å se deg. -Det er godt å se deg.
Du er vakker.
Takk.
Vi har det bra.
Jeg kom for å si at saken er offisielt avsluttet.
Mickey Hayden og Julia Byron-Kim er de eneste mistenkte.
Så babyen din vil ikke en dag få vite at faren hadde et rulleblad.
Takk, etterforsker.
Vi har vært gjennom huset et halvt dusin ganger, fra bunn til topp.
-Jeg skjønner det fortsatt ikke. -Han sa det ikke til meg.
Jeg vet ikke hvor Adam gjemte diamantene.
Jeg beklager. Skulle ønske jeg gjorde det.
-Ta vare på deg selv, Katie. -Du også.
Tekst: Lene Blien