Downloaded from YTS.MX
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫קבלו את הגדול מכולם, דייב שאפל!‬
‫- די-סי אימפרוב -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- ...ערב לפני הענקת פרס מארק טוויין‬ ‫לדייב שאפל -‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫שבו, תירגעו.‬
‫מחר יהיה ערב משמעותי בקומדיה.‬
‫אני מופתע מאוד לקבל את הפרס הזה‬ ‫בגיל צעיר כל כך,‬
‫אבל אני מבטיח לכם שזה מגיע לי.‬
‫אין לכם מושג מה זה לעבוד בעבודה הזאת.‬
‫בילדותי צפיתי בזייני השכל הכי טובים בעולם.‬
‫על כל דעה במדינה הזאת‬
‫יש קומיקאי‬
‫שמקלקל את נקודת המבט הזאת.‬
‫אבל, לעזאזל, אני לא רוצה‬ ‫לחיות במדינה שקל לשבור את רוחה.‬
‫אני רוצה לחיות בקרב חיילים.‬
‫- למחרת דייב שאפל מקבל ממרכז קנדי‬ ‫את פרס ההומור החשוב ביותר בארה"ב -‬
‫- פרס מארק טוויין‬ ‫דייב שאפל -‬
‫איך אתה מקבל את הפרס הזה בגיל צעיר כל כך?‬ ‫-זה לקח לי 32 שנים, אחי.‬
‫בסדר.‬ ‫ -דייב פשוט...‬
‫ביי, חבר'ה.‬
‫פראים.‬
‫אני לא זוכר את ההמשך.‬
‫היי.‬
‫נדיר מאוד שזוכים להיפגש עם כולם,‬
‫ושום דבר רע לא קרה.‬
‫אני מעריך מאוד את ההיבט הזה של הטקס.‬
‫אתה לחוץ?‬
‫מקבלת הפרס? לא.‬
‫הערב אהיה מוקף באומנים גאונים‬
‫ואעמוד על במה במרכז קנדי‬ ‫מול קהל שמעריך אומנות יותר מרוב האנשים.‬
‫זה לא מצב מלחיץ מבחינתי.‬
‫הרבה אנשים ראויים לרגעים האלה.‬ ‫-לכבוד לי לפגוש אותך. תודה.‬
‫אתה הגבר, דייב.‬ ‫-תודה, אחי.‬
‫מעט מאוד אנשים זוכים בהם.‬
‫- חדר אומנים -‬
‫כל תירוץ להיפגש עם כולם זה בסדר מבחינתי.‬
‫לשים גריל על השיניים או...‬
‫חברים יקרים...‬
‫התכנסנו כאן היום כדי להעניק‬
‫את הפרס על מפעל חיים על שם טוויין,‬
‫ולחגוג אגדה בשם דייב.‬
‫מילה מחשמלת, "אגדה".‬
‫פירושה שיזכרו אותך לנצח, וזה זמן רב מאוד.‬
‫אבל אני כאן כדי לומר לכם‬
‫שהערב נחגוג‬ ‫לא רק את מה שהקומיקאי האגדי הזה עשה.‬
‫הערב נחגוג את מה שהוא עושה עכשיו‬
‫ונכיר בכך שהטוב ביותר עוד לפניו.‬
‫בנים ובנות...‬
‫גבירותיי ורבותיי...‬
‫במילותיו האלמותיות של מארק טוויין,‬
‫"בואו נשתגע!"‬
‫מבית הספר של דייב,‬
‫להקת בית הספר לאומנויות‬ ‫על שם דיוק אלינגטון!‬
‫זאת להקת דיוק אלינגטון?‬
‫נכון מאוד.‬
‫ועכשיו,‬
‫הזוכה ה-22‬
‫בפרס מארק טוויין להומור אמריקאי‬ ‫מטעם מרכז קנדי,‬
‫דייב שאפל!‬
‫שלום לכולם!‬
‫שלום! שמי טיפאני האדיש.‬
‫עכשיו אתם אמורים למחוא כפיים ולהשתולל.‬
‫אני אחכה.‬
‫דייב, אני מבינה למה אתה לובש‬ ‫את הבגדים האלה. הם נוחים מאוד.‬
‫אני יודע.‬ ‫-תראו.‬
‫תראו את החדר הזה.‬
‫תראו אילו אנשים יש לנו במסיבה הזאת.‬
‫כן!‬
‫קומיקאים, שחקנים ומוזיקאים,‬
‫וכולם כאן בשביל אדם אחד.‬
‫כולנו כאן כי דייב מאחד אנשים‬
‫בדרך שאולי אף אחד אחר בעולם לא יכול.‬
‫פגשתי את דייב לפני יותר מ-20 שנה,‬
‫ומאז אנחנו חברים.‬
‫דייב, תמיד היית המנטור שלי, אחי הגדול,‬
‫ובכל פעם שאני עולה על הבמה, בכל פעם,‬
‫אני חושבת עליך כי...‬
‫אני תמיד רוצה שתתגאה בי,‬ ‫כי אתה הגדול מכולם, אתה יודע?‬
‫אני אוהבת את הספונטניות של דייב.‬
‫הסיפור האהוב עליי עם דייב היה בחג המולד.‬
‫שנה אחת, אחרי שסיימתי‬ ‫להאכיל את חסרי הבית ב"לאף פקטורי"...‬
‫אני עושה את זה כל שנה‬ ‫כי אני לא שוכחת מאיפה באתי.‬
‫לא "לאף פקטורי". הייתי חסרת בית.‬
‫דייב התקשר אליי‬
‫והזמין אותי לבר.‬
‫וכשהגעתי לשם,‬
‫ראיתי שהוא עם מרלון ויינס,‬
‫והייתי כזה...‬
‫"מה אתם עושים כאן בחג המולד? אתם אבות.‬
‫למה אתם לא עם הילדים שלכם?"‬
‫ודייב אמר,‬
‫"מי את, סקרוג'? ביץ', תשתי משהו".‬
‫אז צחקנו ובילינו עד אחת בבוקר,‬
‫ודייב שאל, "רוצים ללכת לשחק באולינג?"‬
‫ואמרנו,‬
‫"שום אולם באולינג לא פתוח‬ ‫בשעה כזאת בחג המולד.‬
‫כאילו, על מה אתה מדבר?"‬
‫והוא התחיל לצחוק, הוא אמר,‬ ‫"את מבינה שאני דייב שאפל?"‬
‫הוא הרים טלפון,‬
‫ואז נכנסנו לרכב השטח שלו,‬
‫ואז התחלנו לנסוע במעלה גבעה,‬
‫ואז חנינו מול שערים ענקיים.‬
‫ענקיים ממש.‬
‫אמרתי, "אנחנו הולכים לשחק באולינג‬ ‫בפארק היורה?"‬
‫יצאנו מהרכב,‬
‫ניגשנו לדלת,‬
‫ונחשו מי פתח את הדלת?‬
‫אמרתי לכם לנחש. תנחשו.‬
‫אדי מרפי פתח את הדלת!‬
‫שמעתם את זה? אדי מרפי!‬
‫היינו בבית של אדי מרפי!‬
‫והייתי כזה…‬
‫ודייב אמר, "תירגעי, שלא יעיפו אותנו מכאן".‬
‫ואני כזה, "אלוהים. אני לא מאמינה.‬ ‫לאקסל פולי יש אולם באולינג!"‬
‫טוב, בטח דיברנו וצחקנו‬ ‫וחלקנו סיפורים במשך שעות.‬
‫זה דייב. הוא בחור ספונטני.‬
‫והוא קסום, והוא שחקן באולינג נוראי.‬
‫היי. פול פלוסי. מה שלומך?‬ ‫-טיפאני האדיש.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-אנחנו יודעים מי את. אשתי, ננסי.‬
‫היי, ננסי.‬ ‫-היי!‬
‫היית נהדרת. זה היה נהדר.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫רקדנו איתך, מותק.‬
‫המופע הראשון שלי היה במועדון הזה.‬ ‫-מה?‬
‫זה היה ב-92'.‬
‫הזמן טס, אחי.‬ ‫-נכון.‬
‫זמן זה לא בדיחה.‬
‫ערב טוב, גבירותיי ורבותיי,‬
‫וברוכים הבאים ל"די-סי אימפרוב"!‬
‫אסור לעשן כאן, בן זונה.‬ ‫-היי, אחי, אתה מכיר אותנו.‬
‫זה הערב של דייב, זה סוף השבוע של דייב.‬
‫טוב.‬
‫- טוני וודס -‬
‫דייב, אתה הגבר. אתה מוציא את כולם.‬
‫דייב שאפל. הוא קיבל את פרס מארק טוויין.‬
‫תעשו כבוד לדייב.‬
‫פרס מארק טוויין.‬
‫הוא מרוויח ים כסף.‬
‫אתה יודע שאתה מרוויח יפה‬ ‫כשאתה מקבל את פרס מארק טוויין.‬
‫אני בקושי יודע מי זה מארק טוויין.‬
‫- דייב שאפל -‬
‫אתם לא מבינים מה זה לקבל כבוד כזה‬
‫בעיר שבה הקריירה שלי התחילה. למעשה...‬
‫פרט טריוויה קטן בשבילכם.‬
‫במופע הראשון באולם הזה‬
‫הייתי הקומיקאי הראשון על הבמה.‬
‫הופענו שלושה: אני, בחור בשם בריאן ריגן,‬
‫ואיזו לסבית בשם אלן דג'נרס.‬
‫לא ידענו שהיא לסבית אז.‬
‫כולנו ניסינו להשיג זיון.‬
‫מצטער, חשבתי שזה מועדון קומדיה.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫יכול להיות שזה המקום האחרון באמריקה‬ ‫שבו אפשר לומר ללא חשש כל מה שמתחשק לומר‬
‫ולצחוק על כל מה שמתחשק לצחוק עליו.‬
‫זו אדמה קדושה.‬
‫קומדיה חיה‬ ‫היא הדבר הכי מדהים בעולם בעיניי.‬
‫אתה עומד שם כמו גלדיאטור.‬
‫ואולי זו הפעם היחידה שאני מרגיש כמו עצמי.‬
‫בגיל 19,‬ ‫הוא הקומיקאי הצעיר ביותר בתולדות התוכנית.‬
‫- סטאר סרץ' (1993) -‬
‫מוושינגטון הבירה, קבלו את דייב שאפל.‬
‫- מתמודד‬ ‫דייב שאפל -‬
‫היי!‬
‫אני לא יודע אם אד הזכיר את זה.‬ ‫הופעתי לאחרונה ב"רשת הבידור השחור".‬
‫יש לי הרגשה שרובכם לא ראיתם את זה.‬
‫אני לא יודע למה.‬
‫פעם חשבתי שכל הלבנים...‬
‫- דף קומדי ג'אם (1995) -‬
‫מאושרים.‬
‫פשוט כי הם לבנים.‬
‫חשבתי שאתם אומרים, "איזה כיף, אני לבן!‬
‫זו הרגשה נהדרת.‬
‫מונית!‬
‫רק בדקתי".‬
‫הייתי בבית הספר הישן שלי ואמרתי לתלמידים,‬
‫"אם אתם באמת רוצים לצאת מהגטו הזה,‬
‫אתם צריכים להתרכז,‬
‫להפסיק להאשים אנשים לבנים בבעיות שלכם,‬
‫ואתם חייבים ללמוד...‬
‫לשיר ראפ או לשחק כדורסל או משהו.‬ ‫אתם לכודים כאן!‬
‫תעשו את זה, או שתמכרו קראק.‬ ‫אלה האפשרויות שלכם.‬
‫זו השיטה היחידה שמצליחה.‬
‫כדאי שתבדרו את הלבנים. תתחילו לרקוד".‬
‫בילדותי צפיתי בסדרה מצוירת...‬
‫- אייג' אוף ספין (2017) -‬
‫בשם "דובוני אכפת לי".‬
‫הם היו דובונים שהתנהגו כמו אנשים,‬
‫וכולם פשוט הסתובבו להם והתנהגו באכפתיות.‬
‫היה להם אכפת זה מזה‬
‫ומכל דבר אחר.‬
‫וכשהמצב נהיה ממש גרוע,‬
‫הם התמלאו נחישות.‬
‫והמנהיג היה אומר, "קדימה, חבר'ה. הגיע הזמן‬
‫למבט של דובוני אכפת לי!"‬
‫זוכרים?‬
‫והדובונים הקטנים האלה היו משלבים זרועות‬
‫ונועצים מבט בבעיה,‬
‫ואני לא מזיין לכם בשכל,‬
‫אהבה הייתה אשכרה נפלטת מהחזה שלהם.‬
‫וכשהיינו ילדים,‬
‫רצינו להיות כמו הדובים האלה.‬
‫ואז נשבר לנו הלב,‬
‫כי גילינו שהחיים לא ייתנו לזה לקרות,‬
‫ושבלתי אפשרי‬
‫לפלוט אהבה מהחזה שלך.‬
‫עם זאת...‬
‫דווקא יצא לי לפלוט אהבה על החזה של מישהי.‬
‫נובמבר 2003.‬
‫אני בשנה שנייה באוניברסיטת ניו יורק,‬
‫אני עושה סטנד-אפ כבר שנתיים בערך.‬
‫אימא שלי מתקשרת אליי ושואלת,‬ ‫"עזיז, אתה בא הביתה לחג ההודיה?"‬
‫ואמרתי, "אימא, נכון שחסכתי כסף‬ ‫כדי לחזור הביתה לחג ההודיה?‬
‫יש שינוי בתוכנית.‬
‫דייב שאפל מופיע בסן פרנסיסקו‬
‫ב'פאנץ' ליין',‬ ‫ואני חייב ללכת להופעות שלו".‬
‫והיא אמרה, "מי זה דייב שאפל?"‬
‫אמרתי, "הוא אולי הקומיקאי הכי גדול בעולם".‬
‫היא שאלה, "זה הבחור שאומר,‬ ‫'אני ריק ג'יימס, כלבה'?"‬
‫אמרתי, "כן".‬
‫היא אמרה, "הוא מצחיק. תעשה חיים".‬
‫והלכתי להופעות האלה‬‫.‬
‫ראיתי את כולן.‬ ‫הוא עשה שש הופעות ב"פאנץ' ליין".‬
‫וכשדייב הופיע במועדונים, אתם יודעים,‬ ‫הוא עשה הופעות ארוכות מאוד‬
‫שנגמרו רק בארבע או חמש בבוקר,‬
‫והן היו מצחיקות מאוד,‬
‫והן היו מעוררות מחשבה,‬
‫וזה היה מדהים.‬
‫ומאז‬
‫זכיתי להכיר את דייב ולהתיידד איתו.‬
‫הופענו יחד.‬
‫מעבר להיותו אומן מדהים,‬
‫הוא בן אדם מדהים.‬
‫אני זוכר רגע אחד במסיבה.‬
‫מישהו ניגש אליו וביקש תמונה.‬
‫והוא אמר, "היי.‬
‫אנחנו לא כאן...‬
‫כדי להצטלם,‬
‫אלא כדי ליצור זיכרונות".‬
‫וזה רגש יפהפה.‬
‫וככה הוא חי את חייו.‬
‫הוא מתייחס לכל רגע כאילו יש לו פוטנציאל‬
‫להיות זיכרון נפלא.‬
‫אתם יודעים? מוקדם יותר השנה דייב ואני‬
‫הופענו יחד באוסטין, טקסס.‬
‫אחרי ההופעות היינו יחד בחדר האומנים,‬
‫ודייב אמר, "מה אתה מתכנן‬ ‫לעשות הלילה, עזיז?"‬
‫ואני אמרתי, "נראה לי שאני אנוח הלילה.‬
‫חגגנו הרבה אתמול. יש לנו הופעות מחר".‬
‫והוא אמר, "יש לי פטריות פסיכדליות, רוצה?‬ ‫הן אמורות להיות מדהימות".‬
‫סליחה, המשפחה של דייב.‬
‫אמרתי, "אני לא יודע, דייב.‬
‫אולי עדיף שלא אתפרע ואנוח לקראת מחר".‬
‫והוא אמר, "עזיז, אף אחד לא יודע את זה,‬
‫אבל מחר יכריזו שזכיתי‬
‫בפרס מארק טוויין להומור אמריקאי".‬
‫והוא אמר,‬
‫"מה תגיד לילדים שלך בעוד 20 שנה, עזיז?‬
‫תגיד להם, 'הייתי שם ביום שבו דייב שאפל‬ ‫גילה שהוא זכה בפרס מארק טוויין,‬
‫ואכלנו פטריות יחד והיה לנו לילה מדהים'?‬
‫או שתספר להם שישנת קצת?"‬
‫ואמרתי, "דייב, אתה צודק.‬ ‫בוא נאכל את הפטריות האלה.‬
‫לחיי טוויין!"‬
‫אני רציני.‬
‫אני חושב שאילו כלבים מוזנחים יכלו לדבר,‬
‫הם היו נשמעים כמו דייב שאפל.‬
‫כאילו...‬
‫אם תשאירו אותם בחצר האחורית יותר מדי,‬ ‫הם יתלוננו,‬
‫"שיט! שמישהו יחזור הנה.‬
‫אף אחד לא מאכיל אותי!"‬
‫כן, הז'קט נראה פצצה.‬
‫היי, רון. מה שלומך?‬
‫נראה שהרגע דפקת מכות לכמה בני זונות.‬
‫בחור בשם ג'יי-טי ניוטון‬ ‫העלה אותי לבמה בפעם הראשונה.‬
‫אני לא בטוח, ג'יי-טי בחיים?‬
‫ברצינות?‬
‫הוא גר בלונג איילנד.‬ ‫-טוב לשמוע.‬
‫יצא לכם לחשוב שמישהו מת,‬ ‫והתברר שהוא גר בלונג איילנד?‬
‫הלכתי למועדון קומדיה עם החבר הכי טוב שלי.‬
‫אנחנו עדיין חברים עד היום.‬
‫הגענו מוקדם, השעה הייתה חמש.‬
‫בזמנו, כדי להיות קומיקאי, היית צריך רק‬ ‫להגיע מוקדם מספיק ולרשום את שמך ברשימה.‬
‫היו בה 20 מקומות.‬
‫באתי מייד אחרי הלימודים.‬
‫בחרתי להופיע שביעי.‬
‫החבר הכי טוב שלי בזמנו בחר להופיע חמישי.‬
‫הוא מת על הבמה.‬
‫הוא לא שרד.‬
‫ג'יי-טי הציג אותי. הוא אמר, "חברים,‬ ‫כולם צריכים להתחיל איפשהו,‬
‫והערב הבחור הצעיר הזה מתחיל כאן".‬ ‫אני זוכר את זה כאילו זה קרה אתמול.‬
‫הוא אמר, "ייתכן שאתם עדים ללידתו של כוכב.‬
‫קבלו בבקשה את דייב...‬
‫צ'אפל".‬
‫הלכתי למועדון לבד, אבל עד שעליתי על הבמה,‬
‫אימא שלי, שנמצאת כאן הערב...‬
‫ואימא שלה, שכבר לא איתנו,‬
‫הופיעו שם. התחננתי שלא תבואו.‬
‫התחננתי בפניהן לא לבוא.‬
‫אמרתי, "אין ברירה, חייבים להתמודד עם זה".‬ ‫אז ניגשתי לסבתא שלי ואמרתי, "תקשיבי, סבתא.‬
‫אני אגיד הלילה כמה דברים ש...‬
‫מעולם לא שמעת אותי אומר".‬
‫ואימא, את תעריכי את זה,‬
‫את זוכרת מה אימא שלך אמרה לי?‬
‫"שמעתי דברים גרועים יותר".‬ ‫-לא. היא אמרה,‬
‫"מותק, תעשה את החרא הזה".‬
‫היא נתנה לי אישור.‬
‫אני מניח שאני מנסה לומר, "תודה, אימא",‬
‫ו"אמרתי לך".‬
‫- קומון -‬
‫כן, דייב!‬
‫אוהבים אותך, אחי.‬
‫כן.‬
‫דייב, אתה הגדול מכולם. אנחנו אוהבים אותך.‬
‫הגדול מכולם, אחי.‬
‫מגדלור.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫ג'ון לג'נד המופלא.‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫שלום!‬
‫לא רק שאני מעריץ גדול של דייב,‬
‫אלא שגם גדלתי בספרינגפילד, אוהיו.‬
‫כן.‬
‫בערך רבע שעה מהמקום שבו דייב גר עכשיו‬
‫ושבו בילה את רוב ילדותו.‬
‫אני יודע שאנחנו בוושינגטון,‬
‫והוא בילה הרבה זמן גם כאן.‬
‫אבל דייב מאוהיו, בסדר?‬
‫הוא משלנו.‬
‫רוב האנשים המוכשרים והנועזים מאוהיו‬
‫מתפרסמים אחרי שהם עוזבים את אוהיו.‬
‫אפשר לטעון‬ ‫שהם חייבים לעזוב את אוהיו כדי להצליח.‬
‫אבל למרבה הפלא,‬
‫דייב עדיין גר באוהיו, "מדינת הערמון".‬
‫הוא עדיין גר‬
‫בעיירה שגורמת לאנשים לתהות,‬
‫"למה דייב שאפל גר בעיירה הזאת?"‬
‫הוא חי במה שנקרא "אמריקה הנשכחת".‬
‫דייב מעולם לא שכח אותה.‬
‫הוא הביא את העולם לאוהיו.‬
‫הופעות המוזיקה שהוא מארגן מדי שנה‬ ‫בחווה מקומית הפכו לאגדה.‬
‫הוא איחד כמה מהכישרונות הגדולים בעולם‬
‫כדי לחגוג את החיים שם.‬
‫ולאחרונה, אחרי הירי ההמוני בדייטון,‬
‫כדי לנחם אנשים בעקבות הטרגדיה.‬
‫וכמובן,‬
‫ההופעה המפורסמת ביותר,‬ ‫זו שתיכתב בדפי ההיסטוריה,‬
‫הייתה ב-2005.‬
‫הוא לקח קבוצת אנשים מעיר הולדתו באוהיו,‬
‫ובהם סטודנטים מהאוניברסיטה המקומית,‬ ‫סנטרל סטייט, שרוב תלמידיה שחורים,‬
‫והסיע אותם באוטובוס לברוקלין.‬
‫כן!‬
‫וכשהם הגיעו לברוקלין,‬
‫דייב יצר רגע מדהים של תרבות הפופ.‬
‫הוא איחד כמה מאומני ההיפ-הופ‬ ‫והניאו-סול החשובים ביותר בעולם‬
‫להופעה מדהימה ששילבה בין הסטנד-אפ של דייב‬
‫לבין הטעם המשובח שלו במוזיקה.‬
‫קומיקאים ומוזיקאים היו זה לצד זה.‬
‫כל קומיקאי רוצה להיות מוזיקאי.‬
‫כל מוזיקאי חושב שהוא מצחיק.‬
‫לאימא שלך יש שלושה ציצים.‬ ‫אחד לחלב, אחד למים ואחד מקולקל.‬
‫מוזיקה!‬
‫זה בכלל לא כזה מצחיק, אבל עם המוזיקה...‬
‫זה פשוט עובר את הגבול.‬
‫לאף אחת אין שלושה ציצים. זה מגוחך.‬
‫כל האנשים שיופיעו כאן,‬ ‫הייתי מעריץ שלהם לפני שהכרתי אותם,‬
‫אז לעבוד עם האנשים האלה‬ ‫על הופעה כזאת זה חלום שמתגשם.‬
‫זו ההופעה שתמיד רציתי לראות.‬
‫זעזענו את העולם.‬
‫זעזענו את העולם!‬
‫מה שלומכם?‬
‫- קיו-טיפ -‬
‫שמי קיו-טיפ. אני...‬
‫אני גאה להיות‬
‫המנהל האומנותי של ההיפ-הופ‬
‫כאן במרכז קנדי.‬
‫אני רוצה לדבר עם אחי, ידידי.‬
‫אתה אחי.‬
‫אני אוהב אותך.‬ ‫אני מכיר אותו מאז שהוא התחיל.‬
‫זה היה ב-92' או 93'.‬
‫הוא עלה לאוטובוס ואמר,‬
‫"היי, אני דייב שאפל".‬ ‫אמרתי, "יו, אתה דייב שאפל!‬
‫אני מכיר אותך מ'רובין הוד: גברים בגטקעס'".‬
‫אני כנראה הראפר היחיד‬
‫שצפה במל ברוקס בזמנו.‬
‫קניתי לדייב את החליפה הראשונה שלו‬ ‫כשהוא הופיע אצל לטרמן ב-1995.‬
‫וואו.‬ ‫-אולי זה היה ב-1994.‬
‫לקחתי אותו לבארניז עם בן דוד שלי.‬
‫הוא עדיין לבש בגדים של "קרוס קולורס".‬
‫אל תילחצו. אני לא רוצה שתחשבו‬ ‫שאני בחור שחור כועס.‬
‫אני בחור שחור כועס, אבל...‬
‫אתם מבינים אותי? זכותי להיות‬ ‫בחור שחור כועס. זה היה שונה בשבילי.‬
‫אני לא יודע אם אתם מאמינים‬ ‫בגלגול נשמות או לא,‬
‫אבל הייתי שחור ארבע פעמים ברצף.‬
‫אני צריך הפסקה.‬
‫קבלו בבקשה לבמה‬ ‫את היוצר-השותף של "המופע של שאפל",‬
‫האחד והיחיד, ניל ברנן!‬
‫היי, דייב.‬
‫בכנות, אני לא יודע איך הלילה הזה קרה.‬
‫דייב לא אוהב אירועים רשמיים.‬
‫בדרך כלל הוא מתלבש כמו מנקה חלונות.‬
‫אני מניח שאשתו איליין אמרה לו, "מותק,‬ ‫איך אשכנע אותך להפסיק לעשן במשך שעתיים?"‬
‫ודייב, שהניח שזה לא יקרה, אמר...‬
‫"תצטרכי לשכנע‬ ‫את ג'ון סטיוארט, שרה סילברמן,‬
‫ניל, קיו-טיפ, טיפאני האדיש,‬
‫לורן מייקלס, ג'ון לג'נד, בראדלי קופר,‬
‫ונניח, מורגן פרימן...‬
‫לטוס לוושינגטון ולחלוק לי כבוד".‬
‫איליין אמרה, "יופי. 27 באוקטובר".‬
‫ודייב אמר, "שיט!"‬
‫דייב נתן לי קריירה.‬
‫נפגשנו ב-1992‬
‫במועדון קומדיה בניו יורק.‬
‫כתבנו כמה בדיחות יחד במשך השנים,‬ ‫אבל תמיד קיוויתי שנעשה משהו גדול יותר.‬
‫ואז, ב-1997, דייב התקשר אליי ואמר,‬
‫"היי. אם ייצרו איתך קשר מיוניברסל,‬
‫תגיד להם שאנחנו כותבים יחד סרט גראס".‬
‫ואני אמרתי, "איזה סרט גראס?"‬
‫ודייב אמר, "אל תדאג".‬
‫פתאום מישהו מיוניברסל מתקשר אליי ושואל,‬
‫"אתה כותב סרט גראס עם דייב שאפל?"‬
‫ואמרתי, "כן?"‬
‫והוא שאל, "מתי תציגו לנו את הרעיון?"‬ ‫ואני אמרתי, "בעוד 30 יום".‬
‫אז היה לנו חודש לפתח את הרעיון,‬
‫ובסוף, ביום ה-29, התקשרתי לדייב ואמרתי,‬ ‫"אחי, חייבים לעבוד על סרט הגראס הזה".‬
‫והוא אמר, "איזה סרט גראס?"‬
‫אז יום לפני הפגישה כתבנו את העלילה‬ ‫של "חברים בכל מחיר". זה לקח יום שלם,‬
‫בערך 16 שעות.‬
‫ותשומת הלב לפרטים‬ ‫באמת ניכרת בתוצאה הסופית.‬
‫לא יודע מה איתכם, אבל אני לא יכול לזוז.‬
‫- חברים בכל מחיר (1998) -‬
‫אני מרגיש תקוע כאן.‬
‫נדלג לינואר 1998.‬
‫"חברים בכל מחיר"‬ ‫יצא במקביל ל"סיפורו של ויל האנטינג",‬
‫"לכשכש בכלב",‬
‫"הכי טוב שיש",‬
‫ו... אה, כן, "טיטניק".‬
‫נכון.‬
‫הוא נכשל בקופות ונקטל בביקורות,‬ ‫ולמען האמת, זה לא סרט מוצלח.‬
‫אחרי כמה שנים, אחרי שהסירחון התפוגג,‬
‫גם ברמה המקצועית וגם ברמה האישית,‬
‫דייב ואני דיברנו שוב בטלפון...‬ ‫זה היה דבר שאנשים נהגו לעשות.‬
‫והוא אמר לי, "היי, גבר.‬
‫בוא נעשה תוכנית טלוויזיה,‬ ‫כמו פלייבוי אפטר דארק".‬
‫עכשיו, אם אתם זוכרים‬ ‫את "פלייבוי אפטר דארק",‬
‫תסדירו את העניינים שלכם,‬ ‫כי אתם עם רגל אחת בקבר.‬
‫אם אתם לא זוכרים את "פלייבוי אפטר דארק",‬
‫זו הייתה תוכנית טלוויזיה רגועה מאוד‬ ‫בשנות ה-70‬
‫בהנחיית יו הפנר, שהוא מו"ל של מגזין‬
‫שעוסק מהצד בניצול מיני.‬
‫דמיינו את ג'פרי אפשטיין עם מערה.‬
‫בכל אופן, דייב ואני פיתחנו‬ ‫את הפורמט הראשוני של "המופע של שאפל".‬
‫הצענו את הרעיון לכמה רשתות.‬
‫לא הלך לנו משהו ב-HBO.‬
‫האישה שם אמרה לדייב, ואני מצטט,‬
‫"למה אנחנו צריכים אותך‬ ‫כשיש לנו את כריס רוק?"‬
‫תבינו, בזמנו היה מקום‬
‫רק לקומיקאי שחור פופולרי אחד.‬
‫היום כבר יש מקום לשלושה כאלה.‬
‫אחר כך הצגנו את הרעיון לקומדי סנטרל,‬ ‫והם קנו אותו.‬
‫צילמנו פיילוט ל"המופע של שאפל".‬
‫הזמינו עונה שלמה,‬
‫והתוכנית הצליחה מאוד.‬
‫כאילו, בצורה מגוחכת.‬
‫כאילו, "התוכנית מצליחה מאוד,‬ ‫אתם חייבים לנסוע לאפריקה".‬
‫ולידיעה המרכזית.‬
‫כידוע לכולנו, הקונגרס אישר לאחרונה‬ ‫לשלם טריליון דולר‬
‫לאפרו-אמריקנים כפיצויים על עבדות.‬
‫עכשיו לי ולמשפחה שלי‬ ‫יש מספיק סיגריות לשארית חיינו!‬
‫אני עשיר, ביץ'!‬
‫בתחילת התוכנית, ידעתי שדייב‬ ‫הוא האדם הכי מצחיק שפגשתי.‬
‫בסוף התוכנית, ידעתי שדייב הוא אחד‬ ‫האנשים הכי מצחיקים שאי פעם חיו.‬
‫לפעמים הוא אלתר משהו שלא דיברנו עליו קודם,‬
‫אולי אפילו לא חשבנו עליו קודם.‬
‫כל הנאומים של קלייטון ביגסבי‬ ‫על נשימת האוויר של הלבנים‬
‫ו"ויל וגרייס", כל זה היה מאולתר.‬
‫אם אתם לא אוהבים את "ויל וגרייס",‬ ‫זה לא אומר שיש לכם בעיה.‬
‫זה אומר שלוויל יש בעיה.‬
‫הוא הומוסקסואל.‬
‫הנאום של טיירון ביגמס לילדים‬ ‫על סמים עם מיקי מאוס.‬
‫מאולתר לגמרי.‬
‫אתה!‬
‫אתה יודע מה הטעם של אוכל לכלבים? כן?‬
‫הטעם הוא בדיוק כמו הריח!‬
‫נפלא.‬
‫הקטע של ריק ג'יימס שאומר, "זו חגיגה",‬ ‫ו"זין על הספה שלך".‬
‫תקנה עוד אחת, בן זונה עשיר!‬
‫זין על הספה שלך!‬
‫ומה חמש האצבעות אמרו לפנים?‬
‫סטירה!‬
‫הוא המציא הכול.‬
‫לפעמים כל מה שעשיתי ככותב וכבמאי של דייב‬ ‫היה לעמוד על הסט בפה פעור ולומר...‬
‫"קאט?"‬
‫אהבתי את "המופע של שאפל"‬ ‫כי התוכנית העניקה לדייב חופש מוחלט‬
‫לבטא את האינטלקט שלו,‬ ‫את הכעס שלו, את המוסר שלו,‬
‫את השטותניקיות שלו, את הצביעות שלו,‬ ‫את העצב שלו, את הכישרון האדיר שלו.‬
‫"המופע של שאפל" היה דבר נדיר.‬ ‫זה היה תיעוד שלם ומקיף‬
‫של בן אדם שחי בארצות הברית‬
‫וחווה את החוויה הסוריאליסטית‬ ‫של אדם שנולד עם עור שחור.‬
‫אז, אתם יודעים...‬
‫פלייבוי אפטר דארק.‬
‫והמופע היה גם אישי. תמיד הרגשתי שדייב‬ ‫האשים אותי בכישלון של "חברים בכל מחיר",‬
‫אז יום אחד צילמנו מערכון שבו דייב פורש‬ ‫מהמופע כי הוא הכניס את אופרה להיריון, ו..‬
‫ואנחנו מצלמים סצנה‬
‫שבה הוא משתולל במשרדים, והוא מגיע אליי‬
‫ושופך אשפה על הראש שלי.‬
‫וזו הסיבה שאני חושד‬ ‫שהוא האשים אותי בכישלון הסרט:‬
‫כשהוא שפך עליי אשפה,‬ ‫הוא אמר, "זה בגלל 'חברים בכל מחיר'".‬
‫טוב, כפי שאתם רואים,‬
‫הוא טוען שכתבתי את השורה הזאת‬ ‫ואמרתי לו להגיד את זה.‬
‫נכון מאוד!‬
‫וזו הפעם היחידה הערב‬
‫שאקבל קרדיט על "המופע של שאפל".‬
‫גם אני וגם דייב מוושינגטון,‬ ‫אז בתחילת הקריירה שלנו‬
‫נסענו ברכבת להופעות סטנד-אפ.‬
‫דייב שאפל הוא הקומיקאי הצעיר הכי זקן‬ ‫בתחום המזוין הזה.‬
‫הבן זונה בן 44,‬ ‫והוא עושה סטנד-אפ כבר 43 שנה!‬
‫ברגע שהבן זונה הזה יצא מהרחם, הוא אמר...‬
‫"טוק טוק, בן זונה!"‬
‫עם סיגריה ביד באותו הזמן.‬
‫"המופע של שאפל".‬ ‫ההופעה בתוכנית הזאת שינתה את חיי.‬
‫דמות אחת במיוחד, לארי היבש.‬ ‫הרבה אנשים זוכרים אותי כלארי היבש.‬
‫- לארי היבש -‬
‫וכשעשינו את זה, דייב שאל,‬ ‫"דונל, איך תתכונן לתפקיד של לארי היבש?"‬
‫אמרתי, "אני הולך להתקלח...‬
‫ופשוט להתנגב. אני אהיה הבן זונה‬ ‫עם העור הכי יבש בהוליווד".‬
‫אני מוושינגטון הבירה.‬
‫עיר השוקולד.‬
‫מבחינתנו, "כושי" זה כינוי גוף.‬
‫יש לנו עור עבה מאוד.‬
‫אנחנו לא נרתעים מהבדיחות.‬
‫למעשה, הומור היה הדרך שלנו לשרוד.‬
‫הסיבה היחידה שלא חטפתי מכות ברחוב‬
‫הייתה שאנשים ידעו ש...‬
‫אני קורע מצחוק.‬
‫עמדתי להתחיל את התיכון.‬
‫היה לנו מנהל בשם ראלף ניל.‬
‫הוא בדיוק צפה ב"סמוך עליי",‬
‫והסתובב עם מגאפון כמו בסרט.‬
‫בדיוק חזרתי מלימודים בחטיבה באוהיו.‬
‫נעדרתי לשלוש שנים.‬ ‫בשלוש השנים שלא הייתי פה,‬
‫הגיע הקראק.‬
‫חזרתי לוושינגטון.‬
‫אתם זוכרים את הקראק, נכון?‬
‫אתם זוכרים מה הוא עשה לעיר הזאת.‬
‫לכן מוזר לראות כל כך הרבה לבנים‬
‫רצים ודוחפים עגלות ודברים כאלה.‬
‫כי כל השחורים בוושינגטון‬ ‫עשו את העבודה הקשה במקומם.‬
‫עשינו את החלק הקשה.‬
‫זו עיר שחורה.‬
‫קוראים לה עיר השוקולד, ולא כי...‬
‫אין לזה שום קשר לשוקולד.‬
‫זה בגלל השחורים.‬
‫הכרתי את דייב כאן בוושינגטון הבירה.‬
‫כן.‬
‫הייתי בת 19.‬
‫הוא היה בן 17.‬
‫הופענו במועדון שנקרא "גארווינס".‬
‫ואני זוכרת שדייב ואני הלכנו למקדונלדס‬
‫בין ההופעות, ודיברנו על קומדיה‬
‫ועל העתיד שלו, התוכניות שלו לעתיד, ואמרתי,‬
‫"בוא לניו יורק".‬
‫ואחרי שהוא סיים את התיכון,‬
‫הוא בא.‬
‫הוא בא לניו יורק,‬ ‫ועבדנו באותו מועדון קומדיה,‬
‫"בוסטון קומדי קלאב".‬
‫ו…‬
‫בסדר.‬
‫אני יודעת, זה קצת מבלבל. זה היה מועדון‬ ‫בניו יורק שנקרא "בוסטון קומדי קלאב".‬
‫לא המצאתי את השם.‬ ‫מכורים לקוקאין המציאו אותו.‬
‫אבל קהילת הסטנד-אפ בניו יורק‬ ‫מייד אימצה לחיקה את דייב,‬
‫ואני זוכרת‬
‫שהוא קיבל תפקיד בסרט של מל ברוקס,‬
‫"רובין הוד: גברים בגטקעס", וכולנו אמרנו,‬
‫"דייב הצליח!"‬
‫- רובין הוד: גברים בגטקעס (1993) -‬
‫מי הגבר?‬ ‫-לך.‬
‫הוא חזר מלוס אנג'לס‬
‫ומייד עלה על הבמה‬ ‫כדי לדבר על הטיול שלו במערב‬
‫ואיך הוא סוף סוף ביקר בקומפטון‬
‫אחרי ששמע כל כך הרבה על השכונה.‬
‫והוא היה פשוט...‬
‫המום לגלות שלאנשים שם יש חצרות.‬
‫אחרי כל השמועות על קומפטון,‬
‫הוא הגיע לשם וראה‬ ‫אנשים מכסחים את המדשאות שלהם.‬
‫וברור שהם עשו את זה,‬
‫אבל היה משהו בפרט הקטן הזה.‬
‫וזה מה שהוא עושה. הוא...‬
‫הוא מניח לעצמו להיות מופתע ממה שהוא מגלה,‬
‫ואז הוא לוקח אותנו איתו למסע‬
‫כשהוא מסתכל על זה מכל הזוויות,‬
‫זוויות שרובנו אפילו לא רואים.‬
‫לא מוזר בעיניכם‬ ‫שהמחלה הזאת התפרצה פתאום ב-1980,‬
‫והרגה רק שחורים, הומואים ונרקומנים?‬
‫נכון שזה צירוף מקרים מדהים,‬
‫שהמחלה הזאת שונאת‬ ‫את כל האנשים שלבנים זקנים שונאים?‬
‫אני חושב שאלוהים לבן,‬
‫או שהממשלה החביאה‬ ‫את החרא הזה בכדורי דיסקו.‬
‫הוא תמיד חושב על דברים,‬
‫הוא בוחן הכול.‬
‫והוא באמת…‬
‫נכנס לעולם משלו.‬
‫ככה ידעתי שאני בשכונה גרועה.‬ ‫רואים את זה רק בשכונות הכי גרועות.‬
‫תזכרו, השעה שלוש לפנות בוקר.‬
‫אני מביט מהחלון...‬
‫תינוק מזוין עומד בפינת הרחוב.‬
‫והתינוק אפילו לא נראה מפוחד.‬ ‫הוא פשוט עומד שם...‬
‫זה העציב אותי, אתם יודעים,‬ ‫כי רציתי לעזור לתינוק.‬
‫הייתי כזה, "גם אני לא סומך עליך, מצטער".‬
‫אני זוכרת שהיינו יחד בוונקובר,‬
‫והוא בא לעשן ג'וינט.‬
‫ו…‬
‫וזה בדיוק מה שהוא עשה.‬
‫הוא בא...‬
‫והוא עישן ג'וינט.‬
‫ג'וינט שלם.‬
‫כאילו, לבד.‬
‫ובאותו זמן נשא נאום‬ ‫על כל מה שלא בסדר בעולם.‬
‫אני אגיד לכם מה לא בסדר בעולם:‬ ‫אנשים לא חולקים.‬
‫זה...‬
‫אני חושבת שהכלל הוא "שאכטה לי, שאכטה לך",‬ ‫לא "שאכטה לי, עוד שאכטה לי".‬
‫דייב, אתה מאמין?‬
‫אתה מקבל את פרס מארק טוויין!‬
‫אני לא מאמין.‬
‫זה מגיע לך.‬
‫זה הדבר הנכון. זה...‬
‫דווקא מושלם שאתה מקבל את פרס מארק טוויין,‬
‫כי שניכם אוהבים להשתמש‬ ‫במילה "כושי" ביצירות המופת שלכם.‬
‫"למה אני יכול לומר 'כושי' בלי שום בעיה...‬
‫- סטיקס אנד סטונס (2019) -‬
‫אבל אסור לי לומר‬
‫'הומו'?"‬
‫והיא אמרה, "כי, דיוויד,‬
‫אתה לא הומו".‬
‫אמרתי, "טוב, רנה...‬
‫אני גם לא כושי".‬
‫העובדה שאתה כאן זה כל מה שאני צריך.‬
‫אני אוהב את דייב שאפל אהבה ללא תנאי.‬
‫פגשתי את דייב בתחילת שנות ה-90.‬
‫הוא היה אז בן 17.‬
‫הוא הגיע לניו יורק,‬
‫בדיוק סיים תיכון, והשתפשף בכמה‬ ‫ממועדוני הסטנד-אפ הקשוחים ביותר‬
‫במדינה.‬
‫והוא היה‬
‫מגובש באופן מפתיע‬
‫בגיל 17, ו...‬
‫היינו סטנדאפיסטים ותיקים ומשופשפים,‬ ‫והייתם מצפים שנרגיש רק כעס‬
‫לנוכח ילד הפלא הזה...‬
‫מוצרט הצעיר.‬
‫אבל אהבנו אותו...‬
‫בגלל הנשמה הטובה שלו ו...‬
‫כבר אז ידעתי כמה הוא מצחיק וחריף.‬
‫אני זוכר,‬
‫עבדנו יחד בשנות האלפיים בקומדי סנטרל,‬ ‫אני ב"דיילי שואו", ודייב ב"המופע של שאפל".‬
‫ו"המופע של שאפל" היה טיל שהוא יצר.‬
‫וזה הפך לתופעה...‬
‫תרבותית.‬
‫ובקומדי סנטרל היו מוכנים לעשות הכול‬ ‫כדי שהתוכנית תמשיך.‬
‫והם הציעו לדייב 50 מיליון דולר‬
‫כדי שיצלם עוד עונה. "רק עוד אחת".‬
‫אבל דייב התלבט אם לקבל את ההצעה,‬
‫כי הפקת התוכנית הייתה כרוכה בקשיים רבים,‬
‫כי הוא לא היה בטוח מה מידת ההשפעה שלה‬
‫על הקהל שהתוכנית הייתה מכוונת אליו.‬
‫והוא דחה את ההצעה.‬
‫ובאותו הרגע‬
‫אני זוכר שחשבתי...‬
‫"לקומדי סנטרל יש 50 מיליון דולר?"‬
‫הבני זונות האלה אפילו לא נותנים לנו‬ ‫חטיפים ב"דיילי שואו".‬
‫יש להם 50 מיליון דולר.‬
‫בשלב הזה דייב...‬
‫הוא כבר עזב.‬
‫נמאס לו. אבל ידעתי‬
‫שהכסף הזה יצטרך בית.‬
‫דייב, אני רוצה ש...‬
‫אני מצטער.‬
‫אני רוצה שתדע הערב‬
‫שגידלתי את הכסף כאילו הוא היה שלי.‬
‫האיש הזה לא ייאמן.‬ ‫אני לא מדבר רק על הסטנד-אפ שלו,‬
‫אלא על היחס שלו לאנשים, למעריצים אקראיים.‬
‫היינו במיניאפוליס, מינסוטה.‬
‫ילד לבן אחד התחיל להתחרפן,‬
‫"אלוהים!‬
‫דייב שאפל!"‬
‫הוא פשוט התחרפן לגמרי.‬
‫אמרתי, "אחי, תירגע".‬
‫בגלל הגודל שלי,‬ ‫אנשים חושבים שאני המאבטח שלו.‬
‫אני כזה, "תירגע",‬ ‫והוא אמר, "בחייך. אלוהים! דייב שאפל!‬
‫בבקשה, תעלה לדירה שלי.‬
‫יש לי קצת גראס".‬
‫דייב הסתכל עליי, ואני הסתכלתי עליו ואמרתי,‬ ‫"נגמר לי הגראס, אחי. בוא...‬
‫לפחות נבדוק את ההצעה שלו‬
‫ונראה מה יקרה".‬
‫אתם מבינים אותי?‬
‫אז אנחנו עולים לדירה שלו, ואני נכנס‬
‫ורואה צנצנת ענקית מלאה גראס,‬ ‫כמו שיש לאנשים לבנים.‬
‫אז לקחתי לי קצת ואמרתי, "תודה רבה".‬
‫ואנחנו עומדים לצאת,‬
‫וכל הזמן הזה הוא דופק על הדלת‬ ‫של השותף שלו.‬
‫"תתעורר, אחי! תתעורר!‬
‫דייב שאפל אצלנו בדירה!"‬
‫אבל ימות העולם, הוא לא מתעורר.‬
‫ואנחנו עוזבים, והוא אומר,‬
‫"בבקשה, תצטלם איתי".‬
‫ודייב אמר, "מצטער, אחי,‬ ‫אנחנו שומרים על חשאיות.‬
‫מטעמי אבטחה...‬
‫אנחנו לא יכולים להצטלם."‬
‫התחלנו לרדת במדרגות,‬
‫והוא עומד במעלה המדרגות וצועק,‬
‫"אף אחד לא יאמין לי!"‬
‫היית מעולה, אחי. מעולה!‬
‫כפיים לראשת העיר של וושינגטון הבירה,‬ ‫מיוריאל באוזר.‬
‫אני חייב לומר לך,‬
‫את מיוחדת מאוד בעיניי.‬
‫את מבוגרת ממני רק בשנה,‬
‫ואת מנהלת את העיר שלנו...‬
‫כן!‬ ‫-בצורה נהדרת.‬
‫הלכתי לתיכון הישן שלי.‬
‫ראשת העיר מיוריאל ארגנה‬
‫שיפוץ של 150 מיליון‬
‫לביה"ס לאומנויות ע"ש דיוק אלינגטון.‬
‫כל כך קינאתי בתלמידים שם.‬
‫את באמת חשובה לי מאוד,‬
‫ובאמת עשית המון למען העיר הזאת.‬
‫ותודה. בכנות.‬
‫מעולם לא הצבעתי בוושינגטון,‬
‫אבל לעזאזל, אילו הצבעתי...‬
‫הייתי מצביע לך. ואת יודעת מה?‬
‫אם תעשני קראק, עדיין אצביע לך.‬
‫אני יודע שלא תעשני.‬
‫אבל אם אי פעם תרצי,‬
‫לכי על זה. יש לך אישור ממני.‬
‫הכרתי לראשונה את דייב שאפל‬
‫קצת לפני צילומי הסרט "הפרופסור המטורף",‬
‫כי הייתי אמור לגלם את הדמות שהוא גילם.‬
‫ואז ראיתי אותו ואמרתי,‬
‫"הבחור הזה, הילד הזה יהיה מצחיק‬ ‫בתפקיד הזה".‬
‫ניסיתי להיות רגוע.‬
‫אבל עכשיו הגיע הזמן שרג'י יכסח אותך בקרטה!‬
‫דייב הרבה יותר חכם מכולם.‬
‫כאילו, דייב...‬
‫הוא אחד הקומיקאים הכי אינטלקטואליים.‬
‫לקח לנו 400 שנה להבין כעם‬
‫שהחולשה של הלבנים...‬
‫היא כריעת ברך בזמן ההמנון.‬
‫זו רוח שנשברת בקלות.‬
‫בדיוק, אחי.‬
‫"והזוהר האדום של הרקטות..."‬
‫מה אתם עושים? תעמדו!‬
‫הוא הרחיב את גבולות הסטנד-אפ‬
‫והייתה לו השפעה תרבותית אדירה.‬
‫הוא הקול של דורו, ללא עוררין.‬ ‫אף אחד לא מתקרב אליו בכלל.‬
‫- בראדלי קופר -‬
‫בסדר.‬
‫הבת שלי מאחורי הקלעים, דייב,‬ ‫ואני אסיר תודה שפגשתי אותך‬
‫לפני שהבת שלי נולדה.‬
‫לא, זה דבר טוב.‬
‫כי לימדת אותי להיות אדם טוב יותר.‬ ‫אתה מלמד אותי להיות אדם טוב יותר.‬
‫בדיוק הבנתי את זה.‬
‫זה הוא, נכון? זה הבן שלך?‬
‫ג'יי, הוא עכשיו בגיל...‬
‫שבו היית כשפגשתי אותך.‬
‫ראיתי אותך ביוטיוב.‬
‫הסרטון עם הבחורה.‬
‫כן.‬
‫זה שימח אותי.‬
‫נראית כמו עצמך. פשוט...‬
‫פשוט עשית את זה, אחי.‬
‫אני חייב לומר, ברצינות, זו כנראה‬ ‫הסצנה הכי טובה שלי עם שחקן אחר.‬
‫באמת.‬
‫כתבתי אותה עבורך.‬
‫זה לקח שנתיים,‬
‫אבל נתת לי את נשמתך באותו יום.‬
‫והעובדה שהגעת... כלומר, לא האמנתי.‬
‫לא האמנתי שעשית לי טובה כזאת.‬
‫ולא אשכח זאת לעולם. זה היה...‬
‫אני שמח שזה מונצח על המסך,‬
‫כי זה היה כל כך יפה.‬
‫וכל הסט התמלא באנרגיה.‬ ‫זה מה שקורה כשאתה בנוכחותו של דייב שאפל.‬
‫זה אדם מאוד ייחודי.‬
‫ועוד דבר, אני לא יודע איך זה קרה.‬
‫אני לא יודע אם זו הגנטיקה,‬ ‫הילדות בוושינגטון,‬
‫ביה"ס ע"ש דיוק אלינגטון,‬ ‫הסטנד-אפ בגיל שמונה,‬
‫אני לא יודע איזה שילוב הפך אותך למי שאתה,‬
‫אבל יש לי המון מזל שאני חי בתקופתך‬
‫וזוכה לראות אותך כבן אדם וכאומן.‬
‫ו…‬
‫והמילה "גאון" נשמעה כאן לא פעם.‬
‫כשאני חושב על גאון,‬ ‫אני חושב על אדם מסוגר בלי כישורים חברתיים.‬
‫אתה ייחודי אפילו כגאון,‬ ‫כי יש לך תכונה שהיא...‬
‫אמפתיה.‬
‫אתה מתייחס לכולם בצורה שווה.‬
‫זה הדבר שאני הכי אוהב בך.‬
‫אז תודה, ידידי.‬
‫אני עדיין כועס על SNL.‬
‫במונולוג אמרת שהיית בבית הלבן...‬
‫והייתה מסיבה ענקית.‬
‫וכולם שם היו שחורים,‬
‫מלבד בראדלי קופר, משום מה.‬
‫וראית פרצוף לבן אחד, וזה הייתי אני,‬
‫ואמרת, "בראדלי קופר פה".‬ ‫הלכנו יחד, בן זונה. על מה אתה מדבר?‬
‫אוהב אותך, אחי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫- אריקה באדו -‬
‫רוב החברים שלי התחילו‬ ‫בתחתית הסולם החברתי-כלכלי,‬
‫וטיפסו לאמצע ולפסגה.‬
‫אז כולנו עברנו דרך ארוכה.‬
‫אני אוהב לחזור לכאן.‬
‫חזרתי לכאן הרבה פעמים, אבל לא...‬
‫לחגיגה לכבודי.‬
‫דייב, אוהבת אותך.‬
‫אנחנו כאן בשבילך.‬
‫תמיד עמדנו לצידך כי תמיד עמדת לצידנו.‬
‫אוהבת אותך מאוד, אחי.‬
‫ריצ'רד פריור היה הראשון שזכה בפרס טוויין.‬
‫כשיצרתי את SNL,‬ ‫הוא היה הראשון שביקשתי ממנו להתארח.‬
‫בקיץ 2016, ערב הבחירות לנשיאות,‬
‫היה אדם נוסף שהייתי נחוש באותה מידה‬ ‫לארח בתוכנית.‬
‫ידעתי שבתוכנית של 12 בנובמבר,‬
‫אחרי הבחירות,‬
‫דייב שאפל חייב להתארח.‬
‫תודה.‬
‫ידעתי שאני צריך מישהו שיסביר‬
‫מה קרה עכשיו.‬
‫רציתי את דייב מאותה סיבה שרציתי את ריצ'רד.‬
‫הוא אומר את האמת,‬
‫והאדם הכי מצחיק בתחום הזה היום.‬
‫זה עמד להיות רגע גדול עבור SNL ועבורו.‬
‫ידעתי שכשיגיע הרגע, דייב יהיה מוכן.‬
‫אמריקה עשתה את זה. אשכרה בחרנו‬
‫טרול אינטרנט לנשיאות.‬
‫הלבנים זועמים.‬
‫לא ראיתי לבנים כועסים כל כך‬ ‫מאז פסק הדין של או-ג'יי.‬
‫יש מסך מפוצל עם לבנים משני הצדדים.‬
‫אני לא אומר שאני נהנה מזה,‬ ‫אני רק אומר שמעולם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫לפני כמה ימים ראיתי בטלוויזיה‬ ‫לבנים מתפרעים בפורטלנד, אורגון.‬
‫באותו יום רביעי, למחרת הבחירות,‬
‫עשינו חזרה לקראת התוכנית.‬
‫מצב הרוח היה די עגום.‬
‫אנשים הרגישו מתוחים ופגיעים מאוד.‬
‫זה היה בלגן.‬
‫דייב התיישב לידי,‬
‫הסתכל על כולם וחש את הרגשות ששררו בחדר.‬
‫הוא ביקש להקריא ציטוט של טוני מוריסון.‬
‫הציטוט היה:‬
‫"זה בדיוק הזמן שבו אומנים ניגשים לעבודה.‬
‫אין זמן לייאוש, אין מקום לרחמים עצמיים,‬ ‫אין צורך בשקט,‬
‫אין מקום לפחד.‬
‫אנחנו מדברים, כותבים, יוצרים שפות.‬
‫ככה תרבויות מחלימות."‬
‫באותו רגע ידעתי שנהיה בסדר.‬
‫בפתיחת התוכנית קייט מקינון‬ ‫שרה "הללויה" כהילרי קלינטון,‬
‫ואז דייב עלה על הבמה.‬
‫לא ידעתי מה הוא יעשה.‬
‫אני רוצה לחשוב שהוא ידע, אבל אני...‬
‫אני לא בטוח בזה.‬
‫הוא היה עוצר נשימה. הוא היה מבריק.‬
‫זו הייתה תוכנית מיוחדת.‬
‫אני מאחל לטראמפ בהצלחה.‬
‫ואני אתן לו הזדמנות...‬
‫ואנחנו, האנשים שנושלו מזכויותיהם‬ ‫לאורך ההיסטוריה,‬
‫דורשים שגם הוא ייתן לנו הזדמנות.‬
‫תודה רבה.‬
‫היכולת שלך לומר את שעל ליבך‬
‫בלי קשר לרגשות של אף אחד אחר,‬
‫חוסר הפחד שלך‬
‫לבדר אנשים בדרך שאתה רוצה,‬
‫בהחלט השפיעו על מסלול חיי,‬
‫עד כדי כך שאתמול בלילה‬
‫גילמתי איש-זאב כוריאוגרף.‬
‫ועשיתי את זה בגאווה.‬
‫ולמדתי את כל זה ממך.‬
‫אתה יודע…‬
‫שתי העונות הראשונות של "המופע של שאפל"‬
‫לא נופלות משום תוכנית מערכונים בהיסטוריה.‬
‫זה פשוט מבריק.‬
‫- דראפט הגזעים -‬
‫ערב טוב, וברוכים הבאים לדראפט הגזעים‬ ‫הראשון, ואולי היחיד, בניו יורק.‬
‫ואני מתרגש לראות מי יגויס על ידי איזה גזע.‬
‫והשחורים זכו בבחירה הראשונה.‬
‫זו ההגרלה הראשונה‬ ‫שאדם שחור זכה בה כבר הרבה זמן, בילי.‬
‫כן, והם בטח עדיין יתלוננו.‬
‫לך תזדיין.‬
‫המשלחת השחורה...‬
‫- בחירה ראשונה: השחורים -‬
‫בוחרת את טייגר וודס.‬ ‫-הספורטאי העשיר והדומיננטי ביותר בעולם.‬
‫עכשיו הוא שחור באופן רשמי.‬
‫להתראות, אורז מטוגן.‬
‫שלום, עוף מטוגן.‬
‫אני אוהב אותך, אבא!‬
‫לא ידעתי שיש לך‬ ‫כל כך הרבה מעריצים לבנים זקנים.‬
‫מה?‬
‫אני מרגיש כאילו מתתי‬ ‫והגעתי ל"ברוקס בראדרס", אבל...‬
‫אני חושב שיש הרבה דיבור על כנות.‬ ‫אנשים מדברים על כנות בקומדיה, אבל...‬
‫הרבה קומיקאים גדולים‬ ‫לא תמיד אומרים את האמת.‬
‫רודני דיינג'רפילד, בדקתי את זה,‬ ‫היה למעשה מכובד מאוד.‬
‫הוא שיקר כל הזמן.‬
‫כשאנחנו מדברים על כנות,‬ ‫אנחנו מדברים על התעוזה לספר לאנשים‬
‫מה אנחנו מרגישים באמת,‬
‫כי זה הקשר שקומיקאים יוצרים עם אנשים,‬
‫ואני חושב שאף אחד‬ ‫לא עושה את זה יותר טוב ממך.‬
‫וזה מה שאנחנו לומדים ממנו,‬
‫כי כולנו יודעים שאנחנו חלק מהבדיחה.‬
‫דייב עושה את זה...‬
‫הוא מוכן ללעוג לכולם,‬
‫ללבנים, להומואים...‬
‫סוף הרשימה. הוא...‬
‫כולם אוהבים אותי ואני אוהב את כולם.‬ ‫יש לי חברים שהם ל', יש לי חברים שהם ב',‬
‫ויש לי חברים שהם ה', אבל...‬
‫ה-ט' שונאים לי את הצורה.‬
‫ואני לא מאשים אותם.‬
‫זו לא אשמתם. זו אשמתי.‬
‫אני כל הזמן מספר עליהם בדיחות.‬
‫אני לא רוצה לכתוב בדיחות כאלה,‬ ‫אבל אני לא שולט בזה.‬
‫מוזר לי לדבר איתך על קומדיה,‬
‫כי אתה יכול לספר לכולם בחדר הזה‬ ‫כל מה שיש לדעת על קומדיה,‬
‫אבל יש דבר אחד שלעולם לא תדע על קומדיה:‬
‫מה זה להיות קומיקאי‬
‫שיכול לשאת עיניים לדייב שאפל.‬
‫תודה רבה על זה. תודה רבה.‬
‫נכון מאוד.‬
‫ואני כאן כדי לחלוק כבוד למארק טוויין.‬
‫- קולין ג'וסט -‬
‫בעיניי, זו קומדיה.‬
‫אם אתם לא מאמינים שמארק טוויין מצחיק,‬
‫אני רוצה לקרוא קטע קצר‬
‫מ"הקלברי פין".‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫תחזיקו חזק.‬
‫"האק...‬
‫האק פין פנה לחברו ג'ים,‬
‫או כפי שקראנו לו..."‬
‫בעצם, אין צורך לקרוא את כל הקטע.‬
‫כן, אני כל כך שמח.‬ ‫-ראיתם את זה?‬
‫נשכב הערב?‬
‫כידידים!‬
‫יש לך ריח מדהים.‬
‫אני אוהבת אותו כל כך, אני אדם מאוד רגשני,‬ ‫את יודעת את זה. אני אבכה גם בגללך.‬
‫אני נשבע באלוהים, מעולם לא ראיתי אומנות‬
‫טהורה יותר מסטנד-אפ.‬
‫מדהים אותי שאנשים לא בטוחים‬ ‫אם זו באמת אומנות.‬
‫תקשיבו, לזיין בשכל זו אומנות.‬
‫לזיין בשכל זו אומנות.‬
‫נכון, מיוריאל?‬
‫לכל הסטנדאפיסטים בחדר,‬
‫אני רק רוצה להזכיר לכם,‬ ‫אני מבטיח לכם, ותמיד אמרתי את זה,‬
‫יש לנו את הז'אנר הכי טוב. אנחנו לא חייבים‬ ‫לדעת כלום חוץ ממה שאנחנו יודעים.‬
‫וכל מה שאנחנו יודעים הוא בעל ערך‬
‫בזכות מה שאנחנו עושים איתו.‬
‫תישארו נאמנים לעצמכם.‬
‫שימו זין על המשחק.‬
‫הכסף יגיע.‬
‫רובכם לא תצליחו.‬
‫אני מדבר בכנות.‬
‫שמעתי ריאיון עם פאטון אוסוולט,‬ ‫קומיקאי מפורסם.‬
‫הוא התחיל בהפרש של שבוע ממני.‬
‫פאטון התראיין אצל טרי גרוס.‬
‫אתם מכירים את טרי, "וכן..."‬
‫פאטון אמר לטרי גרוס,‬
‫"טרי, אף אחד לא מצליח‬ ‫בהופעת הסטנד-אפ הראשונה שלו". ואז הוא עצר.‬
‫נהגתי במכונית, הקשבתי לריאיון,‬ ‫ואז הוא אמר,‬
‫"בסדר. דייב שאפל הצליח‬
‫בהופעת הסטנד-אפ הראשונה שלו".‬
‫חייכתי מאוזן לאוזן.‬
‫מה שפאטון לא סיפר לטרי‬
‫זה ששבע או שמונה ההופעות הבאות‬
‫היו נוראיות.‬
‫אבל הפעם הראשונה...‬
‫הייתה כל כך טובה.‬
‫תחשבו שאתם עושים סקס בפעם הראשונה,‬ ‫ואז בפעם השנייה שאתם עושים סקס,‬
‫מישהו מחטיף לכם בראש עם פטיש.‬
‫לא, זה לא ממש טוב כמו בפעם הראשונה.‬
‫אבל אתם יודעים מה?‬ ‫אולי לא יחטיפו לי בראש עם פטיש‬
‫בפעם התשיעית או העשירית.‬
‫אני לא בהכרח מאמין בפוליטיקה,‬
‫אבל אני חושב שאמון בפוליטיקה‬ ‫הוא משהו שהמדינה זקוקה לו נואשות.‬
‫הנשיא בוש ממשיך לטעון בזכות פלישה לעיראק.‬
‫אחרי בחינה מדוקדקת של האזור,‬ ‫אני והקבינט שלי מסכימים‬
‫שהאזור הזה בהחלט בשל לשינוי משטר.‬
‫נכון.‬
‫המניאק ניסה לרצוח את אבא שלי!‬
‫בחיי, לינקולן דפוק.‬
‫לעזאזל.‬
‫טרומן דפוק.‬
‫בחיי, קרטר דפוק.‬
‫ג'ורג' ושינגטון הוא הגרוע מכולם.‬
‫כן, אמרתי את זה.‬
‫"מקובלות עלינו אמיתות אלה כמוכחות מאליהן,‬
‫שכל בני האדם נבראו שווים.‬
‫תביא לי כריך, כושי, או שאהרוג אותך.‬
‫חירות וצדק לכול."‬
‫צפיתי בדונלד טראמפ במסיבת עיתונאים.‬
‫"אני אחזיר את תעשיית הפחם."‬
‫פחם?!‬
‫אני אפילו לא מגזים.‬
‫מעולם,‬
‫בכל חיי, לא ראיתי אפילו גוש פחם מזוין!‬
‫אם אתה רוצה שבני זונות‬ ‫יחפרו בעפר ויחפשו חרא,‬
‫תמצא לי כמהין, אחי. זה מה שאני אוהב.‬
‫זו שנת בחירות. חייבים להיות רציניים.‬
‫כל אפרו-אמריקני בריא בגופו חייב להוציא‬
‫רישיון נשק.‬
‫רק ככה ישנו את החוק.‬
‫למרות שאמריקה היא האומה הגדולה בעולם,‬
‫אנו עדיין מתמודדים עם בעיות מודרניות רבות.‬
‫שירותי הבריאות קורסים.‬ ‫תוכנית מדיקייד לא עובדת.‬
‫בינתיים, שכנינו בקנדה‬ ‫מציעים שירותי בריאות בחינם לכל האזרחים.‬
‫אז מה אני מציע?‬
‫תעודות זהות קנדיות מזויפות לכל האמריקאים.‬
‫אני דייב שאפל,‬
‫ואני רוצה לייצג אתכם.‬
‫אנשים תמיד אומרים לי,‬ ‫"המופע של שאפל נראה ממש כיף. זה היה כיף?"‬
‫לא.‬
‫- ניל ברנן -‬
‫זה לא היה כיף בכלל. זה היה קשה.‬
‫נאלצנו להישאר ערים 48 שעות ברצף‬ ‫רק כדי לעמוד בלו"ז.‬
‫היינו מותשים ומרוקנים. היינו גמורים.‬
‫שנינו סבלנו מאי-אונות.‬
‫סיפרתי על זה לדייב, והוא אמר,‬ ‫"אנחנו משתמשים במחשבים ניידים יותר מדי".‬
‫ואז הוא אמר,‬ ‫"ואנחנו גם לא צעירים כמו פעם".‬
‫אבל אין קשר סיבתי‬ ‫בין שימוש במחשב נייד לבין אין-אונות.‬
‫וחוץ מזה, היינו בני 29.‬
‫דייב שאפל שינה את חיי לגמרי.‬
‫הוא הלווה לי 1,000 דולר‬ ‫כדי שאעבור ללוס אנג'לס.‬
‫הוא ביקש שאכתוב איתו סרט‬ ‫כשלא היה לי ניסיון.‬
‫דייב שאפל האמין בי‬
‫בתקופה שבה אף אחד אחר לא האמין בי.‬
‫לכולנו יש חבר שמתקשר אלינו פתאום,‬ ‫לפעמים בשביל משהו מצחיק.‬
‫תארו לעצמכם את ההודעות והשיחות שלו.‬
‫פעם אחת הוא התקשר אליי בשלישי אחה"צ ואמר,‬
‫"היי, אחי, בדיוק סיימתי לצפות‬ ‫ב'12 שנים של עבדות'.‬
‫תגיד, אתה חושב שעבדים‬ ‫הצליפו אי פעם בילדים שלהם?"‬
‫ביום שלישי אחרי הצהריים.‬
‫לסיכום,‬
‫אם תזכרו רק דבר אחד מהנאום שלי, אני מקווה‬ ‫שתזכרו ש"המופע של שאפל" לא היה כיף.‬
‫אבל זה היה נהדר, ושום דבר כמעט‬ ‫לא ישתווה לזה, והכול בזכות הבחור הזה.‬
‫טוב, זה...‬
‫היה פאקינג נפלא.‬
‫אני לא יודע מה לומר.‬
‫אני לא רוצה שהלילה הזה ייגמר.‬
‫אני מבטיח לכם,‬
‫אני לא יודע למי אכפת הכי הרבה,‬
‫אבל אכפת לי לפחות כמוהו.‬
‫אני יודע מה יש לי,‬
‫כי איבדתי הכול.‬
‫אני חייב לומר לכם משהו,‬
‫ואני לא מדבר על זה הרבה.‬
‫האם אי פעם עבדתם כל חייכם בשביל משהו,‬ ‫ובסוף זה לא הסתדר?‬
‫זה קרה לי.‬
‫זה היה קשה.‬
‫תחשבו על זה.‬
‫נעלמתי ל-12 שנים.‬
‫זה לא קצת זמן.‬
‫זה היה גיהינום.‬
‫ראיתי אנשים אחרים שהכרתי מתפרסמים מאוד.‬
‫ראיתי את העולם ממשיך בלעדיי.‬
‫התאבלתי על האובדן הזה,‬
‫ואחרי כמה זמן,‬
‫כבר לא היה לי אכפת.‬
‫היה מפחיד מאוד לחזור.‬
‫אני מבין מה אני.‬
‫באמת, יותר מכל אחד אחר.‬
‫כשיכתבו עליי בספרי ההיסטוריה, אקרא את זה‬ ‫אחרי שאמות, "כן, ידעתי שיגידו את זה".‬
‫אומרים שאדם לא יכול לחלום על פרצוף‬
‫שהוא מעולם לא ראה.‬
‫אני לא מאמין שזה נכון.‬
‫אבל זה כנראה נכון.‬
‫יש לי מאגר גדול של פרצופים. 32 שנים.‬
‫אני יכול לעצום עיניים ולחשוב על כל לילה,‬ ‫אני רואה כל כך הרבה פרצופים.‬
‫כל לילה...‬
‫ברוב הלילות כולם מסתכלים עליי ומחייכים.‬
‫אין להם מושג איך העולם נראה משם.‬
‫כל הגזעים השונים, כל הצבעים השונים,‬ ‫כל האמונות השונות,‬
‫כולם מסתכלים עליי ומחייכים במשך 32 שנה,‬ ‫לילה אחר לילה.‬
‫שום קומיקאי לא לוקח את זה כמובן מאליו.‬
‫אני נשבע באלוהים,‬ ‫אולי זה המקצוע האצילי ביותר.‬
‫לרובין ויליאמס היה משפט שאהבתי:‬
‫"קומדיה היא העבודה היחידה‬ ‫שבה אתה יכול להשתמש בכל מה שאתה יודע".‬
‫וזה נכון.‬
‫יותר מזה, אתה יכול להשתמש במה שאתה חושב.‬
‫תשתמש בזה.‬
‫אל תפחד,‬
‫אל תיתן למניאקים האלה לסתום לך את הפה.‬
‫תגיד את זה בכל זאת.‬
‫אם אתם צופים בבית‬
‫ולא יודעים מה לחשוב על זה‬
‫כי עוד לא בדקתם בטוויטר‬ ‫איך אתם מרגישים...‬
‫אתם יכולים...‬
‫לא, זה בסדר, תסמכו עליי.‬
‫כבר בדקתי. אתם חושבים שזה מרענן להפליא.‬
‫העניין עם דייב הוא כזה:‬
‫דייב לא נהיה מצחיק בסופו של דבר.‬
‫הוא תמיד היה מצחיק.‬
‫והוא נשאר בשיא.‬
‫למה? כי הוא מתפתח כל הזמן, הוא גדל.‬
‫לפעמים זו תנועה רוחבית יותר, אבל...‬
‫תמיד יש לו נקודת מבט חדשה, אתם יודעים?‬
‫החשיבה הביקורתית שלו‬
‫היא האומנות שלו.‬
‫הסטנד-אפ שלו מדהים אותי, אתם יודעים?‬
‫הוא משנה את אופן החשיבה שלי.‬
‫ולפעמים אני לא מסכימה איתו בכל ליבי,‬
‫אבל זה מה שאני אוהבת בדייב,‬ ‫זה מה שאני אוהבת באומנות.‬
‫הדרך היחידה לגלות איפה הגבול‬ ‫היא לעבור אותו.‬
‫ומה הטעם בחיים,‬ ‫אם אף אחד לא עובר את הגבול?‬
‫גבירותיי ורבותיי, תהיו קשוחים,‬ ‫או שלא תגיעו לסוף המופע הזה.‬
‫פשוט תהיו קשוחים.‬
‫"הבגדים שאני לובשת‬
‫לא...‬
‫הופכים אותי לזונה."‬
‫זה כאילו אני, דייב שאפל הקומיקאי,‬
‫אסתובב ברחובות במדים של שוטר.‬
‫מישהו עשוי לגשת אליי.‬
‫"תודה לאל! אדוני השוטר, עזור לנו.‬ ‫בוא, הם כאן. תעזור לנו!"‬
‫הייתי אומר...‬
‫"הבגדים שאני לובש...‬
‫לא הופכים אותי לשוטר."‬
‫אני מה שקוראים לו בימינו "מאשים קורבנות".‬
‫"לעזאזל! מייקל ג'קסון התעלל בילדים!"‬
‫"מה הילדים לבשו באותו זמן?"‬
‫הסיבה היחידה‬
‫שכולם מדברים על טרנסג'נדרים‬
‫היא שגברים לבנים רוצים לעשות את זה.‬
‫בדיוק.‬
‫אמרתי את זה.‬
‫אילו רק נשים הרגישו ככה,‬
‫או ששחורים ומקסיקנים היו אומרים,‬ ‫"היי. אנחנו מרגישים שאנחנו נשים",‬
‫היו אומרים להם, "תשתקו,‬ ‫מי שאל איך אתם מרגישים?‬
‫קדימה, כולם, נלך לקטוף תותים".‬
‫זאת פריבילגיה לבנה.‬
‫שאלתם את עצמכם פעם למה ברוס ג'נר‬ ‫שינה את המין שלו בקלות יחסית,‬
‫אבל כשקסיוס קליי שינה את השם שלו,‬ ‫עשו לו את המוות?‬
‫כולם מתרגזים עליי בגלל הבדיחות האלה,‬
‫אבל תבינו, זה הזמן הכי טוב לספר אותן.‬
‫עכשיו יותר מתמיד,‬
‫מחובתנו לדבר בלי לדפוק חשבון,‬
‫אחרת הילדים שלי אולי‬ ‫לעולם לא ישמעו אנשים מדברים בלי חשבון.‬
‫האושר שבטעויות.‬
‫לא באתי לכאן כדי להיות צודק.‬ ‫באתי לדבר שטויות.‬
‫האומץ הדרוש לפרפורמר ולאומן‬
‫לדעת מי אתה ולומר את זה בפה מלא,‬
‫לקחת סיכון על עצמך...‬
‫זו רק עוד סיבה אחת‬ ‫שבגללה כולנו אוהבים ומכבדים‬
‫ומעריצים את האיש הזה.‬
‫אתם יודעים, רק כשיצאנו לסיבוב הופעות יחד‬ ‫לפני כמה שנים‬
‫הייתה לי הזדמנות לראות אותו מתנהל בחיים.‬
‫תמיד דמיינתי אותו על טרקטור,‬
‫נוסע לו באוהיו, מקשיב לפרינס.‬
‫אבל בגלל שזה דייב,‬ ‫דמיינתי שפרינס היה שם איתו,‬
‫כי אלה פשוט...‬
‫החיים של דייב.‬
‫דברים קורים בעולם של דייב‬ ‫שפשוט לא קורים...‬
‫בשום מקום אחר.‬
‫למעשה, בפעם האחרונה... זה היה ב-2008,‬ ‫נדמה לי, והייתי בוושינגטון.‬
‫ובחלק האחורי...‬
‫של מסעדה קטנה,‬ ‫ישב בחור, וראיתי שזה דייב שאפל.‬
‫וחשבתי,‬
‫"למה דייב שאפל כאן?"‬
‫אז אמרתי, "דייב..."‬
‫לא ראיתי אותו הרבה זמן. "מה שלומך?‬ ‫מה אתה עושה?" ודיברנו, ואמרתי,‬
‫"דייב, האמת שבאתי לבקר במרכז וולטר ריד".‬
‫זה היה בעיצומה של מלחמת עיראק,‬ ‫והתכוונתי לבקר ב"וולטר ריד",‬
‫והבאתי איתי DVD של "המופע של שאפל",‬ ‫כי הם אוהבים את התוכנית.‬
‫את ה"דיילי שואו"...‬
‫אז יש לי DVD של "המופע של שאפל",‬ ‫ואני אומר לדייב,‬
‫"דייב, אני הולך לדבר עם החבר'ה האלה,‬
‫עם חיילים פצועים,‬ ‫והבאתי DVD של התוכנית שלך.‬
‫אתה עסוק? אולי תבוא?"‬ ‫הרי הוא בחור ספונטני.‬
‫"בוא נלך. בוא נפתיע אותם."‬ ‫והוא מסתכל עליי, ולעולם לא אשכח את זה...‬
‫הוא מרים מבט ואומר, "לא, אני בסדר".‬
‫כיבדתי את זה מאוד.‬
‫אני לא מכיר אף אחד‬ ‫שאכפת לו בצורה עמוקה כל כך,‬
‫ולא שם זין במקביל.‬
‫דייב הוא אבן בוחן‬
‫כי הוא מחפש ידע.‬
‫הוא אדם שמחפש אנשים וניסיון וידע,‬
‫והוא רוצה לגעת בזה ולהרגיש את זה‬ ‫ולהיות שם בשטח,‬
‫כדי לתעל את זה דרך האומנות שלו‬
‫ולהפנות את זה בחזרה אליכם‬
‫כמשהו אחר וחדש לגמרי.‬
‫אגיד לכם את זה: יש רק אדם אחד שיכול לומר,‬
‫"היי, אחי. אני צריך אותך",‬
‫ואני אהיה שם,‬
‫לא משנה מה,‬
‫לא משנה איפה.‬
‫וכשהוא התקשר אליי לא מזמן ואמר,‬ ‫"אני צריך אותך",‬
‫כעבור שבוע עמדתי עם דייב‬
‫על במה בדייטון, אוהיו,‬
‫שלושים מטר‬
‫מהמקום שבו התרחשה אחת מתקריות הירי ההמוני‬ ‫המזעזעות בתולדות ארה"ב,‬
‫וראיתי את האיש הזה‬
‫עוזר לעיר...‬
‫לרפא פצע שנולד מאלימות‬
‫ונולד מכאב.‬
‫אבל כשישבנו וצפינו בסטיבי וונדר‬ ‫שר "מה שרי אמור",‬
‫והקהל השתולל ותבע מחדש את העיר שלו,‬
‫הוא פנה אליי על הבמה ואמר,‬
‫"זה הזיכרון שלהם עכשיו.‬
‫זה הזיכרון שלהם".‬
‫אני אומר את זה בכל פעם שאני באלינגטון,‬ ‫אני מקווה שתזכרו את זה.‬
‫אתם נחוצים מאוד עכשיו.‬
‫זו תקופה לאומנים.‬
‫אני מקים בסתר צבא אומנים.‬
‫אני רוצה שכולכם תתגייסו לצבא הזה.‬ ‫זה לא קרב אלים,‬
‫אבל זה קרב חושפני.‬
‫אתם צריכים לחשוף את עצמכם בעזרת האומנות,‬ ‫ובאופן הזה לחשוף אנשים לעצמם.‬
‫באמת, אתם מעוררים בי השראה.‬
‫אני מרגיש שהייתי כמוכם לפני רגע.‬
‫אילו יכולתי לחזור בזמן ולדבר עם עצמי,‬
‫הייתי אומר לעצמי את מה שאני אומר לכם,‬ ‫"תהיה נחמד ואל תפחד".‬
‫תודה!‬
‫פרס מארק טוויין נוצר לכבוד סאטיריקן דגול‬
‫ומבקר חסר עכבות של העולם שבו הוא חי.‬
‫הערב אנו מעניקים את פרס מארק טוויין‬ ‫לדייב שאפל‬
‫כדי לחלוק כבוד לקומיקאי בשיא הקריירה שלו,‬
‫אדם שכבר השיג הישגים אדירים במהלך חייו,‬
‫אבל ללא ספק צפויים לו עוד הישגים רבים‬ ‫בעשורים הבאים.‬
‫ומסיבות אלה,‬ ‫מרכז קנדי גאה להעניק לדייב שאפל‬
‫את הפרס הקומי החשוב ביותר במדינה,‬
‫פרס מארק טוויין מטעם מרכז קנדי.‬
‫תודה!‬
‫אני אוהב לא לדעת מה עומד לקרות.‬
‫אני אוהב ליצור זיכרונות. לפעמים אני עושה‬ ‫דברים מטורפים מול הקולגות שלי‬
‫רק כדי שיוכלו לספר על זה לחברים שלהם.‬
‫אבל במקום לדבר על עצמי,‬
‫אני רוצה לדבר בקצרה על הז'אנר שלי.‬
‫סטנד-אפ‬
‫הוא ז'אנר אמריקאי להפליא.‬
‫אני חושב ששום מדינה אחרת‬ ‫לא יכולה להפיק כל כך הרבה קומיקאים.‬
‫והרבה אנשים בקהל לא יודעים זאת,‬
‫אבל אני לא חושב שקיימת דעה במדינה הזאת‬
‫שאינה מיוצגת במועדון סטנד-אפ‬
‫על ידי מישהו.‬
‫לכל אחד ואחת מכם‬ ‫יש מישהו שמייצג אתכם בחדר.‬
‫אנחנו צופים בכם נלחמים.‬
‫אבל כשאנחנו יחד,‬ ‫אנחנו פותרים את זה בדיבורים.‬
‫אני מכיר סטנדאפיסטים גזעניים מאוד.‬
‫ואני צופה בהם על הבמה, וכולם צוחקים,‬
‫ואני כזה, "הבן זונה מתכוון לחרא הזה".‬
‫אני לא כועס עליהם, אני לא שונא אותם.‬
‫אנחנו עולים למעלה ושותים בירה,‬ ‫ולפעמים אני אפילו מעריך את הכישרון‬
‫שבו הם מסווים את דעותיהם הגזעניות.‬
‫בחיי, זה לא כזה רציני.‬
‫לא סתם התיקון הראשון מופיע ראשון.‬
‫התיקון השני‬
‫הוא רק למקרה שהראשון לא יסתדר.‬
‫חייבים להוציא קצת אוויר מהכדור הזה.‬
‫המדינה בלחץ. לא הכרתי דבר כזה בכל ימי חיי.‬
‫אז הערב‬
‫לכבוד הוא לי‬
‫שהקולגות שלי כאן,‬
‫גם מתחום הסטנד-אפ‬
‫וגם מתחום המוזיקה.‬
‫ואני רוצה שכולם באמריקה יסתכלו עליי עכשיו.‬
‫תראו אותי מעשן בפנים.‬
‫לא שאלתי אף אחד, פשוט עשיתי את זה.‬ ‫מה יעשו לי?‬
‫יזרקו אותי לפני שאקבל את הפרס?‬ ‫לא, יש לי חסינות.‬
‫יותר מכול, נהניתי הערב‬
‫לראות כל כך הרבה אנשים‬ ‫מתחומים שונים בחיים שלי.‬
‫חברים שגדלתי איתם כאן בוושינגטון,‬
‫חברים מאוהיו, אז ועכשיו,‬
‫חברים ממועדוני הסטנד-אפ,‬
‫כל המוזיקאים שהדהימו אותי.‬
‫אין לכם מושג עד כמה אתם מעוררים בי השראה.‬
‫אני רוצה לחלוק כבוד מיוחד‬ ‫לחבר שלי טוני וודס.‬
‫מיילס דייוויס אמר פעם...‬
‫זה ציטוט שאני אוהב.‬ ‫מייילס דייוויס אמר הרבה דברים מגניבים,‬
‫אבל אחד מהם אהוב עליי במיוחד.‬
‫הוא אמר, "לקח לי שנים ללמוד‬
‫איך לנגן כמו עצמי".‬
‫אתם יודעים, הוא צפה במוזיקאים אחרים‬ ‫וניסה לנגן כמו דיזי או בירד,‬
‫כל המוזיקאים הגדולים.‬
‫אם אני מיילס, טוני הוא דיזי ובירד שלי.‬
‫ניסיתי לנגן כמוך.‬
‫היית האדם הראשון שראיתי‬ ‫עושה את זה בדיוק כמו שצריך.‬
‫היית חסר פחד, ואמרת את האמת.‬
‫יש משהו כל כך אמיתי בז'אנר הזה‬
‫כשעושים את זה כראוי,‬
‫ואני אילחם בכל אחד‬
‫שמנסה לחסום את דרכו‬ ‫של חסיד אמיתי של האומנות הזאת,‬
‫כי אני יודע שהוא טועה.‬
‫זאת האמת,‬
‫ואתה מנסה לחסום אותה.‬
‫אני לא מדבר על התוכן.‬
‫אני מדבר על האומנות.‬
‫אתם מבינים?‬
‫אנחנו מסכימים?‬
‫ומה שבאמת רציתי לומר,‬ ‫ואני שמח שקיבלתי במה לשם כך,‬
‫אני גיי.‬
‫אני גיי ו…‬
‫אני מת לראות מה זה יעשה לקריירה שלי,‬ ‫להיות גיי.‬
‫כל כך הרבה אנשים מיוחדים.‬
‫אחד האדריכלים המרכזיים‬ ‫של הקאמבק של המאה,‬
‫אחי והמנטור שלי,‬
‫סטן לייתן האדיר.‬
‫מעולם לא פיללתי‬
‫שאזכה לעבוד עם מישהו גדול כמוך.‬
‫חמשת הספיישלים האחרונים‬
‫היו פצצה.‬
‫אני לא רוצה לעשות עוד ספיישל‬ ‫עם אף אחד אחר מלבדך.‬
‫אז תאכל את הירקות המזדיינים שלך‬
‫ותחיה כמה שיותר זמן,‬
‫כי אנחנו הולכים לעשות עוד כמה כאלה.‬
‫ניל ברנן, הנאום שלך גרם לי לבכות,‬
‫כי הזכרת לי‬
‫את כל העבודה הקשה ההיא‬
‫ואת כל הכסף שלא קיבלתי עליה.‬
‫ואני חייב לחלוק כבוד מיוחד אחרון‬ ‫לאישה שבלעדיה שום דבר מזה לא היה אפשרי:‬
‫אימא שלי.‬
‫אימא.‬
‫אימא שלי.‬
‫אימא.‬
‫אין לכם מושג מה האישה הזאת עברה בגללי.‬
‫אילו רק ילדת אותי, זה היה די והותר.‬
‫אבל העובדה שגידלת אותי,‬ ‫וגידלת אותי היטב...‬
‫הייתה לנו מסורת בעל פה בבית שלנו.‬ ‫כבר בילדותי הכרתי את המילה "גריו".‬
‫גריו היה אדם באפריקה‬
‫שתפקידו היה לשמר את סיפורי הכפר.‬
‫כולם סיפרו לגריו את הסיפורים שלהם,‬ ‫והוא זכר את כולם‬
‫כדי לספר אותם לדורות הבאים.‬
‫וכשהוא הזדקן, הוא סיפר אותם למישהו אחר.‬
‫ובאפריקה אומרים‬
‫שמוות של גריו זה כמו שרפה בספרייה.‬
‫ואימא שלי נהגה לומר לי עוד לפני שחשבתי‬ ‫לעשות סטנד-אפ, "אתה צריך להיות גריו".‬
‫והיא סיפרה לי את כל הסיפורים‬ ‫על החיים השחורים.‬
‫אתם יודעים, יש לה תואר‬ ‫בתרבות אפרו-אמריקנית.‬
‫והיא הסבירה לי את ההקשר שבו גדלתי,‬
‫והבנתי שאני גדל בסביבה עוינת‬ ‫ושאני צריך לשלוט בה.‬
‫בגיל 14 כבר הופעתי במועדוני לילה‬
‫ושחיתי בעולם המבוגרים. פחדתי.‬
‫זה היה בתקופת מגפת הקראק, ואימא שלי‬ ‫הייתה שומעת יריות בחוץ ומפחדת למוות.‬
‫"אולי זה הבן שלי."‬
‫אבל בתחילת הקריירה שלי,‬
‫אם את זוכרת, אימא, היית יושבת איתי במועדון‬
‫אחרי יום עבודה מלא.‬
‫ישבת שם, בקושי נשארת ערה,‬ ‫ורק חיכית שאעלה לבמה.‬
‫היא צפתה בהופעה שלי כל לילה.‬
‫אתם יודעים כמה ארוכה הייתה הנסיעה הביתה?‬
‫כמה מכם שמעו את אימא שלהם אומרת,‬
‫"בדיחות הכוס היו קצת מוגזמות הערב, בן"?‬
‫הייתי ילד רכרוכי.‬
‫הייתי רגיש, בכיתי בקלות‬
‫ופחדתי ללכת מכות.‬
‫ואימא שלי נהגה לומר לי משהו.‬
‫אני לא יודע אם את זוכרת,‬ ‫אבל אמרת לי את זה לא פעם.‬
‫אמרת, "בן, לפעמים אתה צריך להיות אריה,‬
‫כדי שתוכל להיות הטלה שאתה באמת".‬
‫אני מדבר על החרא הזה כמו אריה.‬
‫אני לא מפחד מאף אחד מכם.‬
‫בקרב של מילים,‬
‫אני מוכן לדבר עם הטובים ביותר,‬
‫רק כדי שאוכל להירגע ולהיות עצמי,‬
‫ולכן אני אוהב את האומנות שלי,‬ ‫כי אני מבין את כל מי שעוסק בה.‬
‫בין שאני מסכים איתם ובין שלא,‬ ‫אני מבין אותם.‬
‫הם רוצים שישמעו אותם, הם רוצים לומר משהו,‬ ‫הם שמו לב למשהו. הם רק רוצים שיבינו אותם.‬
‫אני אוהב את הז'אנר הזה.‬
‫הוא הציל את חיי.‬
‫אז הלילה, אימא, אני רוצה לחלוק לך כבוד‬ ‫בדרך מיוחדת מאוד,‬
‫ואני לא יכול לעשות זאת לבד.‬
‫אבל בגלל שעכשיו אני אדם‬ ‫שיש לו חברים מפורסמים ורבי השפעה,‬
‫אני רוצה להזמין לבמה‬ ‫את החבר שלי ת'אנדרקט. ת'אנדרקט!‬
‫מוס דף האדיר.‬
‫וושינגטון הבירה, תודה רבה‬
‫על שנתת לי בית ומקום להתחיל בו.‬
‫היום הוא יום דייב שאפל באופן רשמי‬ ‫בוושינגטון הבירה.‬
‫ראשת העיר הכריזה זאת אמש.‬
‫אז בעתיד,‬
‫ביום דייב שאפל,‬ ‫אני מבקש מכל מי שרוצה לחגוג אותו‬
‫ליצור זיכרון מדהים אחד לעצמו‬
‫ו/או למישהו אחר.‬
‫תודה רבה.‬
‫לילה טוב.‬
‫תודה, דייב.‬
‫אם ילדיי,‬
‫שעוזרת לי ומעניקה לי את הכוח‬ ‫לעשות כל מה שאני עושה,‬
‫איליין...‬
‫תודה לאל שאת קיימת.‬