Downloaded from YTS.MX
NETFLIX-ALKUPERÄISDOKUMENTTI
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tiedätkö sen tunteen elokuvateatterissa,
kun kaikki nauravat jollekin, jota itse ei tajua?
Olet tässä maailmassa ainoa, jota en vihaa.
En olisi uskonut eläväni maailmassa, jossa transihmisiä juhlistetaan -
valkokankaalla ja sen ulkopuolella.
Kiitos kovasti tästä hetkestä.
Tai jossa median edustajat eivät enää kysyisi hirveitä asioita...
Miten piilotat peniksesi?
...vaan kohtelisivat meitä kunnioittavasti.
Sanoit olleesi hiljaa asiasta, koska et halunnut kokea toiseutta.
Nyt olemme näin pitkällä.
Meillä on edustajia hallituksessa ja mediassa.
Meitä on kaikkialla.
Emme voi koskaan tietää, miten nämä positiiviset kuvat vaikuttavat muihin.
Transihmiset ovat ensimmäistä kertaa oman tarinankerrontansa keskiössä.
Vaikka puhummekin tässä vaiheessa ennennäkemättömästä näkyvyydestä...
Oma siskoni!
...transihmisiä murhataan yhä suhteettoman paljon.
Se paradoksi edustuksessa on.
Mitä enemmän olemme näkyvillä,
sitä enemmän meitä loukataan.
Yhteisö saa itsevarmuutta positiivisesta edustuksesta,
mutta joutuu pahempaan vaaraan.
Jos käytän naisten WC-tiloja, syyllistyn rikokseen.
Jos käytän miesten WC-tiloja,
kaikki saavat tietää.
Valtaosalle yhteisömme jäsenistä on tullut jossain vaiheessa mieleen:
"Vieraannuttaako tämä ne, jotka eivät vielä ole valmiita?"
Miksi transkysymyksistä on tullut kulttuurisotien eturintama?
Ihmisten peloilla ratsastaminen on johtanut nykytilanteeseen,
jossa vastakkain ovat toivo ja pelko.
Valkokankaalla meidät transihmiset on pitkään esitetty siten,
ettemme ole oikeita,
että olemme mielisairaita -
eikä meitä ole olemassakaan.
Tässä minä kuitenkin olen.
Tässä me olemme ja olemme aina olleet.
Musiikkia, maestro.
Vartuin itse Alabaman Mobilessa -
ja ensimmäiset kokemukseni transsukupuolisuudesta -
ovat peräisin TV:stä.
Vaikka hahmot eivät ehkä identifioineet itseään transsukupuolisiksi,
niillä oli osansa siihen, miten näin itseni transihmisenä -
ja miten suuri yleisö luultavasti suhtautuu meihin.
Minulle yksi noista ensimmäisistä kuvista oli Flip Wilson show'n Geraldine.
Laula, Ray.
Katsoin ohjelmaa äitini ja veljeni kanssa, ja äitini piti Geraldinen hahmosta.
Hän nauroi hahmolle, joten se kuului huumorin piiriin.
Mutta aina kun puhuttiin transasioista tai "sukupuolen muuttamisesta"...
KUPLA
Sukupuolenvaihdosleikkaus! -Juuri se.
Pitää istuutua.
...kiinnostuin heti.
Terästäydyin kuuntelemaan, mutta hyvin hienovaraisesti.
Yllätys!
Ensimmäisiä fiktiossa näkemiäni transsukupuolisuuden kuvauksia -
oli Edie Stokesista kertonut jakso The Jeffersonsissa.
Minä tässä. Eddie. Olen nykyään Edie.
Siis mitä?
Katso tarkkaan.
Hän oli kaunis, elegantti ja musta.
Mutta mukana oli myös hahmo,
jonka George palkkasi esittämään Edieä, jottei Weezy epäilisi Georgen pettävän.
Se kuvaus tuntui vitsiltä -
ja koulussa kokemaltani kiusaamiselta.
Mikä tuo on?
Mietin: "En minä ole tuollainen."
Kävin kirkossa joka sunnuntai,
olin kympin oppilas ja voitin kykykilpailuja -
steppaus- ja jazztanssiesityksillä, joihin tein koreografian itse.
Kyllä vain.
Sellainen minä olin.
Äitini halusi minun menestyvän ja kasvatti minua menestymään,
mutta televisiosta näin vain...
Ne hahmot eivät kuvastaneet sitä ihmistä, joka tiesin olevani.
Aloin vihata kaikkea, minkä liitin transsukupuolisuuteen.
Pitää mennä.
NÄYTTELIJÄ, KÄSIKIRJOITTAJA
Transihmisillä -
on mitä herkin tutka sille,
nauraako joku kanssamme...
Puhelinluettelossa mainitaan vain F. Deveau.
"F" tarkoittaa "Frankia". Minä olen Frank.
...vai nauraako joku meille.
Tämä on miestenhuone. -Tiedän. Olen kundi.
Transvitsejä. Ihanko tosi?
Hei, Joel. Olen Jackie.
Valtaosalla meistä on hyvä huumorintaju. Pakko olla.
Miksi minut pidätetään?
Sanoin jo. Määrittelemättömän rikkeen vuoksi.
Emme silti halua olla vitsin kohteita.
OLIN MIES-SOTAMORSIAN
Odota. Olin unohtaa. -Mitä?
Puhuisitko kuin nainen? -Siis näinkö?
Kamalaa. Etkö pysty parempaan? -En.
Ajan saatossa itsestä nähdyt kuvaukset kulkevat jokaisen transihmisen mukana.
Coop.
Dennis?
PIENI SUURI MIES
Elä minun kanssani. Voin olla vaimosi.
Transihmisten tarvitsisi kuitenkin -
nähdä noita kuvauksia pitkältä ajanjaksolta,
jolloin voisimme löytää itsemme niistä.
Minusta on todella kiehtovaa, että ensimmäisissä elokuvissa -
oli ristiinpukeutumista.
Niitä katsoessa tulee mieleen,
että naiseus on hupsu asia, jota kuuluu pilkata.
Tuohon aikaan transvestisuus oli laitonta,
joten sukupuolioletuksia oikeassa elämässä rikkovaa -
usein vainottiin ja hänet voitiin pidättää.
MIESTEN VAATTEISIIN PUKEUTUNEELLE TYTÖLLE SAKKOJA
POLIISI PIDÄTTI NAISEKSI PUKEUTUNEEN MIEHEN
Amerikassa ja amerikkalaisessa elokuvassa -
meitä on ollut yhtä kauan kuin filmimateriaaliakin.
Meitä pitää vain etsiä.
Erään elokuvan yhteydessä mainitaan usein dynaamisen montaasin keksiminen.
HISTORIOITSIJA
Kyseessä on D.W. Griffithin elokuva Bait-Ilajan Juditista.
Judit on hurskas juutalaisnainen Jerusalemissa -
vieraan vallan uhatessa kaupunkia.
Pelastaakseen kaupungin Judit teeskentelee -
kenraali Holoferneen jalkavaimoa.
Holoferneen telttaan päästyään -
hän sitten katkaisee tämän kaulan miekalla.
Väitteiden mukaan tämä on tiedetysti ensimmäisiä elokuvia,
joissa kuvaleikkausta käytetään tarinan edistämiseen.
Mukana on transsukupuolinen tai ei-binääri hahmo,
joka tavallaan kiertää kertomuksen leikkauskohtaa.
Ikään kuin leikattu transkeho,
kastroitu tai miehisyytensä menettänyt eunukki,
hallitsisi elokuvaleikkaamisen keksimistä.
Transsukupuolisuus ja elokuva ikään kuin varttuivat yhdessä.
Meitä on aina ollut valkokankaalla, eikä kyse ole sattumasta.
Mukana on jokin syvä yhteys.
Voimmeko puhua D.W. Griffithistä?
ELOKUVANTEKIJÄ
D.W. GRIFFITHIN KANSAKUNNAN SYNTY
PERUSTUU THOMAS DIXONIN ROMAANIIN THE CLANSMAN
Missy Elliottin mukaisesti nyt pitäisi kelata.
KAIKKIEN AIKOJEN HIENOIN ELOKUVA
D.W. Griffithin tutkiminen ja opettaminen puuttumatta siihen, miten hän kuvaa...
KANSAKUNNAN SYNTY SAARNAA ROTUVIHAA
Onneksi en mennyt elokuvakouluun.
Jos olisin nähnyt Kansakunnan synnyn, jossa naamansa mustaksi värjännyt mies -
hyökkää puskista raiskaamaan valkoista naista,
kouluni olisi jäänyt siihen. Se olisi ollut viimeinen päiväni siellä.
KANSAKUNNAN SYNTY ELVYTTÄÄ KKK:N
D.W. Griffith oli äärimmäinen rasisti ja uskoi vielä lisäksi,
että sukupuolinormeihin kuulumattomista voi tehdä tarinoiden vitsejä.
ELOKUVANTEKIJÄ
Minä mietin: "Huippua, D.W. Griffith.
Keksit sitten elokuvien stereotypiat, senkin rasistipaska. Mahtavaa."
Otetaan vaikka alkuaikojen mykkäelokuva nimeltä A Florida Enchantment,
jossa nostetaan esiin sukupuolen vaihtaminen.
Näyttelijällä on blackface-meikki, ja hän on pukeutunut ristiin.
Nämä kaksi aihetta tuntuvat aina sekoittuvan jotenkin toisiinsa.
Historialliselta kannalta näkemys transmaskuliinisuuteen on kiehtova.
NÄYTTELIJÄ
Aikanaan transsukupuolisuuteen ei ollut minkäänlaista sanastoa.
A Florida Enchantmentissa hahmo syö siemenen ja muuttuu mieheksi.
Elokuvassa on sukupuolen kuvaamisen lisäksi -
myös rasistisia olettamuksia.
Valkoisesta hahmosta tulee seurapiirikeikari,
eräänlainen miehen ihannekuva.
Sitten hänen palvelijansa pakotetaan syömään siemen.
Tästä tulee väkivaltainen miespalvelija.
Jopa siis sukupuolirajat ylittävässä fantasiassa -
nähdään blackface-meikissä olevia valkoisia,
jotka näyttelevät karmeita mielikuvitusversioita mustista ihmisistä.
Historiassamme on paljon rumia asioita,
jotka tuntuvat kaltoinkohtelulta.
Silti ne täytyy tuntea ja oppia.
Ajan saatossa on kiertänyt kaikenlaisia teorioita -
mustista mieskoomikoista drag-asussa.
Kuin se olisi siirtymäriitti.
Isäsi haluaisi tätä. Sovita nyt.
En pysty siihen, Foxx. -Selvä.
Sitten kai jäät keskitason koomikoksi.
Vitsisi uppoavat kyllä meidän piireissämme,
mutta valkoisille olet tuntematon. -Olkoon niin.
Amerikassa mustat miehet on leimattu hypermaskuliinisiksi -
ja valkoisten naisten suhteen lähes saalistajamaisiksi.
Irti valkoisesta naisesta.
Mustien miesten maskuliinisuus on viety kirjaimellisesti -
orjuuden ja Jim Crow -lakien aikaan, kun lynkatuilta leikattiin sukuelimiä.
Musta mies mekossa on myös maskuliinisuuden viemistä.
Eikä. Missä se on?
Tunnen, että monen mustan suhtautuminen minuun -
juontaa juurensa tuohon traumaan,
jonka syynä on Amerikan mustien miesten maskuliinisuuden riistäminen.
Jotkut näkevät, ettei mekkoon pukeutunut musta mies ole enää uhkaava.
"Nyt saamme nauraa."
En pysty edes sanomaan, kuinka usein etenkin korjausprosessini alkuvaiheessa -
ihmiset purskahtivat nauruun, kun vaikkapa kävelin metroon.
Aivan kuin metrossa olemiseni olisi ollut pelkkä vitsi.
Uskon, että ihmiset on opetettu reagoimaan siten.
PULMUSET
Hei, Al. Minä tässä. Thad.
Minua ei naurata. Onko se muka vitsi?
JOULUN HENGENPELASTAJAT
Se edistää ajatusta, jonka mukaan olemme komediaa.
Olemme friikkejä, jotka pukeutuvat naamiaisasuun naurattaakseen muita.
HAMEKYTTÄ
Tällaiset kuvaukset halventavat kaikkia naisia.
MRS. DOUBTFIRE - ISÄ SISÄKKÖNÄ
Lyömättömässä lyylissä koomikot pukeutuvat naisiksi työpaikan takia.
Olen Edward.
Bosom Buddiesissa syynä on asunto.
Ota minusta mallia.
Nämä ovat kaikki todellisia ongelmia oikeille transihmisille.
Elin itse lapsuuteni 1960-luvulla.
En tiennyt, mitä transsukupuolisuus on.
Minulle tuttua oli se,
että kun vietin aikaa veljeni ja isäni kanssa,
he nauroivat Three Stoogesille.
Ihanko oikeasti heille?
Valitsen Lucyn.
TAPPAVA TUNNUSTUS
Elokuvia ja TV:tä katsoessani samaistuin siis luonnollisesti sankarittareen.
Esikaupunkialueella asuva queer-nuori,
joka katsoo glamourinnälässään Tappavaa tunnustusta,
ei näe siinä naisvihaa, vaan pelkkää kauneutta -
ja jännitystä.
Yhdessä vaiheessa elokuvaa Angie Dickinsonilla on kermanvalkea asu -
ja beiget Isotoner-hansikkaat. Hän näyttää henkeäsalpaavalta.
Hän tapaa seksikkään miehen, jonka haluaa iskeä.
Hänen avioliittonsa on onneton.
Sen jälkeen hän astuu hissiin.
Ja yhtäkkiä -
ovella on Michael Caine halpisperuukissa,
isoissa aurinkolaseissa ja trenssitakissa.
Ja Caine tappaa hänet.
Nykyään kohtaus on kammottava,
mutta nuorena mietin: "Olen Angie Dickinson enkä se,
mikä helvetti Caine on."
Hollywood on jo vuosikymmeniä opettanut transihmisiin suhtautumista.
Hyvä luoja. Ei.
Olet ollut koko ajan nainen, Barzell. Hemmetin ruma nainen!
Ja joskus yleisölle opetetaan, että olemme pelottavia.
Ei, Ronnie!
Että olemme vaarallisia ja perverssejä psykopaatteja ja sarjamurhaajia.
PSYKO
Miksi mies muuten pukeutuisi mekkoon?
Hitchcockilla tuntui olleen pakkomielle,
jonka mukaan sukupuolirajoja ylittävät ovat murhaajia.
EPÄILTYNÄ MURHASTA
Mitä ihmettä, Alfred?
Vastaa haudasta.
Puhu meille.
Miksi häntä sanotaan Buffalo Billiksi?
Ole hyvä ja kerro. Lehdissä ei selitetä sitä.
Nimitys lähti huonosta vitsistä Kansasin poliisin murharyhmässä:
"Tämä tykkää kyttyrää naisista."
Anteeksi vain. Pidin Uhrilampaista niin kirjana kuin elokuvanakin.
Ongelmista huolimatta.
Jodie Foster kuitenkin sanoo siinä...
Transsukupuolisuus ei tarkoita väkivaltaisuutta.
He ovat passiivisia.
Elokuvassa tehdään selväksi, ettei hahmo ole -
transsukupuolinen. Sen tajuaa.
Emme me silti passiivisiakaan ole.
Miksei voi vain sanoa, ettemme ole psykopaattisia murhaajia?
Emme ole sarjamurhaajia.
Emme tee moista paskaa.
Jodie.
Se levittää voidetta iholleen aina kun käsketään.
Perheeni maksaa teille niin isot lunnaat kuin vain pyydätte.
Korjausprosessini oli alkamassa,
ja sain kerättyä rohkeutta kertoa siitä kollegalleni.
Hän on hyvin fiksu nainen. Hän on lahjakas muusikko,
joka on kouluttautunut ja nähnyt maailmaa.
Hän kysyi: "Siis Buffalo Billin tyyliinkö?"
Hänen ainoa kiinnekohtansa oli kuvottava sarjamurhaaja,
joka tappaa naisia ja nylkee heidät -
omiakseen naisen ulkomuodon pukeutumalla heidän nahkaansa.
Juuri tätä argumenttia feministit käyttävät transnaisia vastaan:
yritämme omia naisten ulkomuodon. Buffalo Bill teki niin kirjaimellisesti.
Miksette vastaa? Olkaa kiltti!
Ystäväni katuu sanojaan nyt.
Ne sanat kauhistuttavat häntä,
koska hän tuntee transihmisiä ja tietää kaikki nämä ongelmat.
Mutta se tosiasia, että ainoa asia, jonka kautta hän ymmärsi käsitteen,
oli sairas psykopaattimurhaaja...
Se on tuskallista.
Nuorena transnaisena minuun tutustuneet ihmiset -
kysyivät usein, olenko nähnyt M. Butterflyn.
NÄYTTELIJÄ, TUOTTAJA
Se kysymys hämmensi minua.
René.
Anna minun pitää vaatteet ylläni.
Olin aina nähnyt elokuvassa vain naista esittävän vakoojan.
En käsittänyt, miksi juuri minulta kysyttiin M. Butterflysta.
Katso minua.
Siksikö, että olen aasialainen?
Ainoa aasialaisamerikkalaisen transsukupuolisuuden edustaja on tässä.
Edustusta ei ole.
GLAADin tutkimuksen mukaan -
80 prosenttia amerikkalaisista ei tunne henkilökohtaisesti ketään transihmistä.
Valtaosa amerikkalaisten tiedoista -
transihmisiin ja elämäämme liittyvistä asioista tulee siis medialta.
Mikset voi olla mies?
Transihmisille on myös opetettu minäkuvaa.
Emme yleensä vartu perheessä, jossa ympärillämme on transihmisiä.
Käännymme median puoleen, kun yritämme selvittää, keitä olemme,
koska sama 80 prosenttia pätee usein myös meihin.
Emme tunne transihmisiä etsiessämme itseämme, joten etsimme esikuvia mediasta.
L-KOODI
Innostuin, kun kuulin, että L-koodiin tulee transmaskuliininen hahmo.
Transmiehet olivat osa lesboyhteisöä, ja ajatus tuntui upealta.
Max on ensimmäinen transmaskuliininen vakiohahmo TV-sarjassa.
Käytätkö hormoneja?
En.
En vielä.
Sitten Max aloittaa testosteronihoidon.
Älä tee noin.
Lopeta. -Poista se.
Jumalauta. Et koske tietokoneeseeni. Lopeta.
Mukava ja miellyttävä Max muuttuu raivoavaksi k-pääksi.
Olet tyttöystäväni, ja nämä ovat minun bileeni.
Et saa tanssia toisen kundin kanssa. -Tanssin ihan kenen kanssa lystään.
Huomasin kyllä olevani turhautuneempi kuin ennen,
mutta se vietiin tasolle...
Testosteroni saa minut hermostumaan.
...jossa se näkyy huonossa valossa.
Tuntuu, että jos en treenaa, mottaan jotakuta.
Kävin itse läpi korjausprosessia tuolloin, ja koin ohjelman ongelmallisena.
L-koodi kertoo lesboista...
Tulen surulliseksi nähdessäni,
miten moni vahva butch-tyttö luopuu naiseudestaan ollakseen mies.
...joten transihmiset nähdään lesbojen näkökulmasta.
Mikset voi vain olla maailman miehisin butch ja pitää kehosi?
Haluan tuntea olevani kokonainen.
Haluan ulkokuoreni ja sisimpäni täsmäävän.
Luovut maailman arvokkaimmasta asiasta.
Tisseistäni, vai?
Ei. Naisena olemisesta.
L-koodin käsikirjoittajien ja tuottajien näkökannan voisi kiteyttää näin.
Transmiehiä tulee lesboyhteisöön enenevässä määrin,
ja he pettävät feminismin.
Tarkoittaako tuo... Sainko työpaikan? -Tervetuloa Intechmodeen, Max.
Kiitos, kamu.
Katsojan ei kuulu kannustaa Maxia.
Tosi jännää.
Päinvastoin.
Aiotko kääntää takkisi ja siirtyä vihollisen leiriin?
Hahmon herättämät tunteet ovat osa historiaamme.
Hahmosta oppimamme asiat ja se, miten transhahmot kuvataan...
NÄYTTELIJÄ, AKTIVISTI
Kaikki perustuu paljolti Maxiin.
Median ongelmat sukupuoli-identiteettien kuvaamisessa ratkeaisivat yhdellä tavalla.
Kuvauksia tarvitaan lisää, jolloin satunnainen kömpelö hahmo -
ei olisi yhtä merkittävä. Se ei olisi ainoa.
Haluatko tietää lapsuudestani?
Minulla ei ollut ystäviä. Käytin liikaa meikkiä, ja minua pidettiin pahana.
Nyt olen hoitaja Nan. En voi ikuisesti olla tarinan roisto.
Katsoin usein elokuvia perheeni kanssa.
Tohtori.
Katsoimme elokuvaa Saippuakuplia.
Tämä on tri Franz Blau Bethesdan sukupuolenkorjausklinikalta.
Kun pääsimme elokuvan loppuun...
Ennen pikku klinikallemme tuloaan hän oli -
Milton Moorehead Long Islandin Syossetista. Tervehdys.
Ei!
...perheeni hiljeni täysin.
He saivat elokuvasta vahvistuksen sille, että jos valitsen tietynlaisen elämän...
Hän on poika.
...olisin tarinan roisto.
Olihan se tiedossa.
Tai minua ei rakastettaisi.
Olin seitsemän- tai kahdeksanvuotias.
Asiasta ei sen koommin oikeastaan puhuttu,
mutta muistan, että äitini yritti seuraavana päivänä -
saada minut pukeutumaan maskuliinisemmin.
HÄMÄHÄKKINAISEN SUUDELMA
Mitä jalkojesi välissä on?
Kerrohan, neitiseni.
Se on vahinko.
Leikkaisin sen irti, jos uskaltaisin. -Olisit silti mies.
Mies!
Marginalisoituihin yhteisöihin kuuluvia -
ei yleensä oteta huomioon elokuvia ja TV-sarjoja tehdessä.
Siksi värillisille, LHBTIQ-yhteisöön kuuluville,
maahanmuuttajille -
ja vammaisille -
on kehittynyt kriittinen tietoisuus.
Me ymmärrämme, etteivät näkemämme kuvat edusta omaa elämäämme.
Anna anteeksi, isä.
Odota!
Kikatan, koska olen musta transtyttö Alabamasta -
ja fanitan Jentliä kunnolla.
En tiedä, kuulunko ihan kohdeyleisöön.
Tervetuloa ješivaamme. -Hyväksyittekö minut?
Näin sen tosi nuorena.
Se kiteytti kaipuuni tulla nähdyksi omana itsenäni -
ja toisaalta sopeutua perinteisellä tavalla joukkoon pärjätäkseni.
Kappale "Will Someone Ever Look At Me That Way?" oli minun biisini.
Miten hän katsookaan tuota naista
Mua kukaan mahtaako ikinä katsoa noin?
Samaistuin siihen, koska olin tyttö, jota kukaan ei nähnyt tyttönä.
Nyt minua on katsottu sillä tavalla.
Pidin myös Victor/Victoriasta.
Nainen, joka esittää miestä, joka esittää naista.
Naurettavaa. -Pöyristyttävää!
Se on pöyristyttävyydessään uskomatonta.
Valmistuin high schoolista vuonna 1982, kun Jentl ja Victor/Victoria ilmestyivät.
Näin ne leffat tosi monta kertaa.
Hän on mies.
Jostain syystä ihminen on olento, joka haluaa tarinansa kerrottavan.
Aina luolamaalauksista 3D IMAX -elokuviin -
olemme halunneet nähdä, miten meidät kuvataan tarinassa.
Adam Torres.
Transmiehet ovat olleet laajalti näkymättömiä mediassa -
ja ei-binäärisiä on alettu kuvata vasta hiljan.
Käytä pronomineja they, theirs ja them. -Selvä.
Näkymättömyys on ehdottomasti etu verrattuna transfobiaan,
joka on käsikirjoitettu transnaisten hahmoihin.
Olen ukkomies. -Samoin.
Mutta toisaalta transpojat -
näkevät hyvin harvoin itsensä edustettuna valkokankaalla.
Vauhtia! -Hyvä on.
Vanhempani sanoivat minua Scoutiksi elokuvan Kuin surmaisi satakielen mukaan.
Samaistuin poikatyttöihin, koska en uskonut vaihtoehtoja olevan.
Ymmärsin hahmojen lähtökohdat.
KARHUKOPLA
Synnyin 1980-luvun alussa,
joten maailmankuvani perustui laajalti televisioon ja elokuviin.
Eräs TV:n lauantaileffa oli Kuin yksi kundeista.
Kuvitteletko olevasi joku Tootsie? -En.
Jentl sitten. Haluatko ryhtyä rabbiksi?
Muistan katsoneeni Kuin yksi kundeista -leffan tosi nuorena.
Hahmo päättää esittää poikaa,
jotta hänet otettaisiin vakavasti kirjoittajana.
Olet nätti tyttö. Voisit olla malli. -Vai malli?
Siksikö, ettei nätillä tytöllä voi olla aivoja?
Siinä transsukupuolisuudella otetaan omaksi tila,
joka ei välttämättä itselle kuulu.
MILLYSTÄ WILLY
Osa minusta innostui sen nähdessäni.
Mietin, että tuo olisi mahtavaa.
Uusi kampaus, farkut ja siisti reppu. Kaikki haluavat hänet kaverikseen.
Mutta kun rakastuu, on paras muuttua äkkiä takaisin tytöksi.
En ole sitä, mitä luulet. -Mitä tarkoitat?
Se on pitkä tarina.
Kaikki konfliktit johtuvat valheesta.
Olet homo.
En ole.
Sen sijaan, että keskusteltaisiin -
ihmisten tavoin tyyliin "tilanne on nyt tämä", vedetään tissit esiin.
Miten sinulla on tissit?
Oletko demoni?
Hän on nainen!
En ole koskaan pystynyt käsittämään, miten sitä on voitu pitää oikeana tapana.
Sitten pelataan.
Eli itse asiassa naisia voimaannuttava viesti -
on puettu transmaskuliiniseen kokemukseen, joka mitätöidään täysin.
Hän on transsukupuolinen. -Tyttö hän on, jukolauta.
Mieleeni on jäänyt Jerry Springer -jakso, jossa nähtiin Reno.
Reno tuli Jerry Springerissä lavalle.
Tämä komea musta poika sanoi tyttöystävälleen,
että hänen pitää kertoa jotain.
Olen tyttö.
JERRY SPRINGER "POIKAYSTÄVÄNI ON TYTTÖ"
Ällistyin siitä täysin.
Oletko sinä tyttö?
Onko tuo tyttöä? -Tuoko?
Sinun ei tarvitse puhua minulle epäkunnioittavasti.
Reno oli paitsi ensimmäinen transmaskuliininen, jonka näin TV:ssä,
myös tietenkin ensimmäinen musta transmaskuliininen.
Miksi sanot itseäsi? Trans...
Transsukupuoliseksi. -Niin.
Olin siinä vaiheessa high schoolissa ja asuin sijaiskodeissa.
Nukuin kavereiden sohvilla.
Se oli tyypillistä mustan transsukupuolisen elämää New York Cityssä.
En uskonut, että kaltaisiani oli edes olemassa,
joten sen näkeminen televisiossa oli hyvin voimaannuttavaa.
Transmiehiä kuvataan transnaisia vähemmän,
koska transmiehiä ei nähdä yhtä sensaatiomaisina.
Olen ylpeä transmies, tri Bailey,
mutta haluan ihmisten tutustuvan minuun ennen terveystietojeni kertomista.
Tietysti.
Transmiehet eivät myöskään ole yhtä tunnistettavissa.
Yleisesti ottaen ihmiset eivät tunne transmiehiä.
He eivät erotu selvästi, joten heitä ei uskota olevan olemassa.
Ei testosteronia noin vain lykätä laatikon perukoille.
Lykätään, kunhan päiväys ei ole mennyt.
Transnaisia esiintyy mediassa paljon enemmän kuin transmiehiä,
vaikka tosiasiassa jakauma on lähes tasan siinä missä cissukupuolistenkin kohdalla.
Silti transnaisia kuvataan paljon enemmän. Syynä on osin se, että naiset ylipäätään,
mukaan lukien transnaiset, ovat helpommin kaupallistettavissa.
Korjausprosessin alkuvaiheessa minua vainottiin julmasti New Yorkin kaduilla.
Suojauduin haarniskalla ja sotamaalilla.
Halusin olla parhaimmillani ihmisten ilmoilla, koska tiesin,
että sukupuolestani erehdytään enkä tuntisi olevani turvassa.
Niin se vain meni. Meikistä tuli minun haarniskani.
Yhden naisen haarniskasta tulee toisen koriste,
kun mietitään vaikkapa Kardashian-tyylistä hyperfeminiinistä estetiikkaa -
pulleine huulineen, isoine kampauksineen, hiuslisäkkeineen ja silikonikurveineen.
Sen voi nähdä heijastuksena estetiikan muutoksesta,
jonka alkusysäys tulee julkkisten stailauksia usein tekeviltä homomiehiltä.
He ammentavat vaikutteita klubeilla näkemiltään queeneilta,
joiden estetiikka tulee pohjimmiltaan hyperfeminiinisiltä seksityöläisiltä,
joille se on kilpailuvaltti.
Käänny.
Tämä tietysti kumpuaa feminiinisyyden vanhasta versiosta,
joka vetoaa miehiin elokuvissa ja TV:ssä. Tästä kaikesta seuraa kierre.
Monelle transnaisten kuvaus feminiinisyydestä -
on kuitenkin jotain,
joka vahvistaa pahimpia patriarkaalisia naisstereotypioita.
Minusta on epäreilua ja historian vastaista -
tyrkyttää samaa näkökantaa ihmisille, jotka yrittävät vain selviytyä.
VIHDOINKIN PIHALLA
Jos haluat pojan, voin olla poika, suloinen vanhus.
Jos haluat tytön, voin olla tyttö. Voin olla mitä vain.
Niinkö?
NÄYTTELIJÄ
Olen näytellyt prostituoitua monella eri nimikkeellä.
40 V. JA NEITSYT
Tämä on noloa, mutta minäkin olen neitsyt.
Ystäväsi uskoivat, että tulisimme toimeen. -Sinäkö olet neitsyt?
Kuule.
En usko, että olet neitsyt.
Uskon, että olet prostituoitu.
Toisaalta -
samaan aikaan -
tunsin, että minua rajoitetaan.
Mietin, mihin tästä edetään.
"Onko minulle vielä jotain muuta?"
GLAAD tutki 134 TV-ohjelman jaksoa,
jossa transsukupuolinen hahmo oli pelkkä vieraileva tähti.
Huomasimme, että transsukupuolisen hahmon yleisin ammatti oli seksityöläinen.
Haluatko imeä munaani?
Mitä?
Otanko omani esiin?
Haluatko sen suuhusi?
Tosiasia on, että etenkin transnaiset joutuvat usein seksityöläisiksi,
koska työmarkkinoilla syrjitään transihmisiä.
Työttömyysaste on kolminkertainen keskiarvoon nähden -
ja nelinkertainen, kun henkilö on värillinen.
Transnaisten seksityöhön ajautumiselle on kontekstuaalisia ja sosiaalisia syitä,
mutta TV:ssä näitä syitä ei näytetä. Se on vain asia, jota transnaiset tekevät.
Sanoin kundille, että jos et ota sitä perseestäni, paskannan sen päälle.
Maksan omaisuuden -
asunnosta trendialueella, jonka transut valtaavat öisin.
Ketkä? -Transseksuaalit. Tytöt, joilla on muna.
Tissit ylhäällä, pallit alhaalla.
Mikä siinä vetoaa? -Se on se toinen vaihtoehto.
Olen näytellyt seksityöläistä.
Oletko sinä katunainen? Kurtisaani.
Mitä helvettiä selität? Olen jumalatar ja malli.
Haluatko treffeille kanssani? -Haluan.
Seksityössä ei ole mitään pahaa, mutta olemme muutakin kuin seksityöläisiä.
Entisenä seksityöläisenä voin puhua siitä.
NÄYTTELIJÄ, TUOTTAJA
Jos meidät nähdään vain seksityöläisinä...
Olet suloinen.
...ilman elämää sen työn ulkopuolella,
kokonaiskuva meistä ihmisinä jää näkemättä.
Uhri on Mark Halsey. Useita pistohaavoja.
Mark. Eli transuhuora.
Ei. Tyylikäs pukeutuja vain.
Sanoin vain. Tiedän, että hän on trans...
Hollywood on ikävä kyllä kertonut vuosia etenkin poliisi- ja sairaalasarjoissa -
tarinaa transsukupuolisista uhreina. Yleisiä teemoja on kaksi.
Toisessa ihminen murhataan transsukupuolisuuden takia.
Sairaaladraamassa taas transihminen on yleensä kuolemassa hormonien takia...
TEHO-OSASTO
...tai syövän, joka liittyy syntymässä määriteltyyn sukupuoleen.
Teillä on kivessyöpä. -Mitä?
Minut on tapettu todella monessa sairaalasarjassa.
Rintasyöpäkö? -Valitan.
Eli syömäni hormonit aiheuttavat syövän. -Niin.
Transihmiset eivät kuole henkensä pelastaviin vaihtoehtoihin,
joita syntymässä määrätylle sukupuolelle on.
Eli jos minusta tulee nainen,
saatan kuolla.
Emme kuole niihin.
Teillä on eturauhassyöpä.
Minut kiinnitettiin samana päivänä Code Blackiin ja Chicago Mediin.
Hyvä luoja. Tämä on pelkkää märkää.
Mitä se tarkoittaa? -Tulehdusta.
Se oli aika hullua.
NÄYTTELIJÄ, LAULAJA
En edes tajunnut tarinoiden samankaltaisuutta siinä kohtaa.
Molemmilla potilailla oli syöpä.
Tarinat olivat lähes kirjaimellisesti samat.
Vietin melkein koko ikäni -
sotien sukupuoltani vastaan.
Kas kummaa, että se yksi asia, jota ei poistettu -
koituu kohtalokseni.
Olen kuollut kameran edessä lukemattomia kertoja.
Ensimmäinen iso roolini oli CSI:ssä.
Kyseessä oli iso tanssirooli. Koe-esiintymisen jälkeen sanottiin:
"Voisimmehan me käyttää Candisia..."
NÄYTTELIJÄ
"Mikä se termi oli? Transhahmoko? Hyvä on."
Nosto. -Jane Doe on oletettua painavampi.
Minua kammetaan ulos vessasta,
ja muut hahmot puhuvat: "Onpa hänellä valtavat kädet ja jalat."
Rintoja on paranneltu kirurgisesti.
Makasin siinä pyöritellen silmiäni.
En voinut uskoa kuulemaani.
Hän onkin John Doe.
Halusin nousta istumaan ja sanoa, että koko juttu on pelkkää typerää paskaa.
Päätin kuitenkin antaa olla.
Mitä sanot? Onko tämä viharikos?
Joku hukutti transsukupuolisen showtytön vessaan.
Kuulostaako se rakkaudelta?
Hänen kuolintapansa oli todella väkivaltainen ja pelottava.
Ja se...
NÄYTTELIJÄ
Jostain syystä se oli tarina, jonka käsikirjoittajat kirjoittivat -
ja jonka tuottajat halusivat tuottaa -
ja ohjaajat ohjata.
Ja se tarina nähdään mediassa kerta toisensa jälkeen.
Ryan Murphy soitti minulle juoni-ideasta ja kysyi, lähtisinkö mukaan.
Olin heti valmis Muodon vuoksi -sarjaan.
Käsikirjoituksen luettuani mietin: "Tämäpä mielenkiintoista."
Selkäpiitäni karmi.
Haluan sukupuolenkorjausleikkaukseen.
Haluan olla mies.
Se tuntui oudolta. Muunnuin kameran edessä takaisin pojaksi.
Puin päähäni peruukin ja yritin sitoa rintani,
mikä on aika vaikeaa, kun bosat ovat näin isot.
Olen oppinut tästä kokemuksesta yhden asian.
Penis ei tee miestä.
Tämä tekee.
Jestas.
Sen sarjan transhahmojen tarinat ovat monin tavoin -
tyyppiesimerkkejä ongelmallisista transihmisten kuvauksista.
Äitini ei varmaan hyväksyisi sitä, että juopottelen terapiassa.
Et ole terapiassa.
Eikä äitisi ole täällä.
Mikä pedofiili sinä olet? Talossa on hälyttimet pitämässä hirviöt loitolla,
vaikka todellinen hirviö oli koko ajan nenäni edessä.
Avan transsukupuolisuus paljastui vasta kauden lopussa,
joten pidin häntä vain hulluna.
Se oli kauden suuri paljastus.
Ime munaa.
Miten lujaa?
Sinä aloitit tämän, joten viet sen myös loppuun.
Ei! Ei sitä.
Haluatko kukistua?
Tällaiset kohtaukset ovat ongelmallisia. Ne viestivät miehille,
että jos vain yrittää tarpeeksi, nainen taipuu aina.
Ja hänet -
käytännössä... Hänethän raiskataan.
Se on todella...
Sitä oli todella vaikea katsoa.
Sitten Troy lopettaa ja ryntää ulos.
Ava huutaa: "Enkö ole kyllin nainen sinulle?"
Seuraavassa kohtauksessa Troy tulee huoneeseen ja sanoo...
Ava on mies.
Kyse oli vaginan syvyydestä.
Troy on kirurgi.
Minun pitää...
Transihmisenä jo tästä puhuminen...
Se on todella väkivaltainen. Se tuntuu...
Siitä on vaikea puhua. Jo kohtauksesta puhuminen itkettää minua.
Tarinasta puhuminen itkettää, koska se on...
Se on vain aivan kamala.
Näin meille käy.
Näin tällaisen näkeminen vaikuttaa meihin.
Mietin, ajattelevatko näiden tarinoiden kehittelijät niitä katsovia transihmisiä.
En tiedä.
Kuka sinä olet?
Olin 11-vuotias sen leffan aikaan.
En nähnyt sitä heti, mutta muistan sen kuvastaneen ajan henkeä.
Hilary Swank elokuvasta Boys Don't Cry.
Katselin Oscar-gaalaa, kun Hilary Swank voitti.
Olemme päässeet pitkälle.
Gaalassa esitettiin pätkä.
Sain syntyessäni eräänlaisen oudon vian.
Se on aika yleinen, ja lääkärit yrittävät korjata sitä.
Minullakin on oudot juttuni.
En tiennyt, että transmiehiä on olemassakaan.
Katsoin elokuvan hiljan, ja samaistuin vahvasti Brandoniin.
Puskurisurffaus,
kaljan juominen, ovien avaaminen tytöille...
Hän saa kokea ne.
Mikään ei mene pieleen, jos olemme yhdessä.
Tyttöystäväni tarjoutui seurakseni,
mutta minun piti nähdä se yksin. Hän pelkäsi, että se olisi tuskallista.
Menin Toronton Carlton-elokuvateatteriin ja katsoin sen elokuvan.
Minä olin -
ällikällä lyöty.
Samaistuin siihen syvästi.
En pystynyt katsomaan sitä aikoihin. Kun viimein tein sen, se oli pelottava.
Anteeksi, että jouduitte tähän.
Odottakaa. -Avaa vyö.
Minä teen sen! Sammuta valo.
Sitä oli todella vaikea katsoa.
Elokuvassa on todella julma raiskauskohtaus,
mutta sitä edelsi hetki, joka oli kirjaimellisesti -
pahin painajaiseni.
En päästä ennen kuin katsot.
Katso! -Jättäkää hänet rauhaan!
Siinä oli todella paljon pureksittavaa etenkin henkilölle,
joka kävi läpi jotain samantapaista. "Näin voi käydä enkä ikinä halua sitä."
Mietin elokuvan nähtyäni, että kuolen tähän paikkaan.
Missä helvetissä hän on?
Moni perustelee elokuvaa tositapahtumilla,
mutta miksi juuri tämä tarina kerrotaan yhä uudelleen?
Hän ei liity tähän mitenkään.
BRANDON TEENAN TAPAUS
En samaistunut elokuvaan, koska olin nähnyt dokumentin ensin.
Se oli hirvittävä.
Sukulainen löysi murhan uhrit perjantaina maatilalta Humboldtin lähellä.
Uhrit olivat Teena Brandon Lincolnista, Phillip DeVine Iowasta -
ja Lisa Lambert Humboldtista.
Phillip DeVine oli myös kokonaan jätetty pois Boys Don't Crysta.
Voi vain kuvitella, miten kamalaa on ollut kuunnella kahden ihmisen tappamista -
tietäen, että on itse seuraava.
Maatilalla tapettiin myös musta mies,
joka oli Brandonin kaveri ja liittolainen.
Hänet unohdettiin elokuvasta kokonaan. Se muutti suhtautumistapani täysin.
Kyse on mustien lakaisemisesta sivuun.
Aivan kuin transsukupuolinen ja musta yhdessä olisi mahdottomuus.
Mitä se sanoo minusta mustana transihmisenä?
Minulta on viety edustus.
Se viestii, etten voi olla olemassa mustana ja transsukupuolisena henkilönä.
En voi olla kaikkea tätä yhtä aikaa.
Vuoden 1969 mellakasta kertovassa elokuvassa Stonewall -
valkopestään jälleen historiaa.
Antaa kuulua! Gay power!
Stonewall oli pelimiesten ja queenien paikka.
Se ei ollut kunniallinen baari valkoisille yksityiskoulun käyneille homomiehille.
Historianymmärrykseni perusteella Stonewall ei ollut sitä.
Siellä kävivät ne, joilla ei ollut menetettävää -
ja jotka olivat kyllästyneet poliisin ahdisteluun.
SYLVIA RIVERA, NEW YORKIN PRIDE-MARSSI 1973
1970-luvun alussa -
homojen oikeuksia ajaneet eivät halunneet kuulla transsukupuolisista.
Kannattaisi olla ihan hiljaa.
Sylvia, Marsha, queenit ja femmet -
aloittivat homojen oikeuksien ajamisen.
En siedä tällaista paskaa enää.
Minua on hakattu.
Nenäni on murrettu.
Minut on heitetty putkaan.
Olen menettänyt työni.
Olen menettänyt asuntoni. Kaikki homojen vapautusliikkeen eteen.
Ja silti te kohtelette minua näin.
Mikä helvetti teitä kaikkia vaivaa?
Miettikää vähän.
Amerikassa ajetaan assimilaatiota,
ja jotkut queer-yhteisöön kuuluvat pitävät sitä vaikeana transihmisten takia.
Mihin se johtaa? Se osa queer-yhteisöä sanoo, ettei meitä ole olemassakaan.
Minusta tuntuu joskus,
että pelkäämäänsä asiaa lähinnä olevat ovat kaikkein julmimpia.
Olen itse asiassa kuullut kaikkein transfobisimmat reaktiot homomiehiltä.
"SOTAMIES" CHRISTINE PALAA KOTIIN
26-vuotias entinen sotilas palaa kotiin Tanskasta, missä hänestä tehtiin nainen.
Christine Jorgensen sai itsensä homomieheksi identifioivalta kirjeen,
jonka mukana tuli partaterä.
Itse kirjeessä luki:
"Voisit viedä loppuun homman, jonka lääkäri aloitti."
Ymmärrättekö?
SOTILAASTA BLONDI KAUNOTAR
Transhistoria muuttui vuonna 1952,
kun Christine Jorgensenista tuli maailmanlaajuinen mediajulkkis.
Kiitos kovasti.
Hän ei ollut ensimmäinen leikkauksessa käynyt tai hormoneja syönyt transihminen.
Hän oli kuitenkin ensimmäinen, joka tuli kuuluisaksi sen takia.
Hän edusti transsukupuolisia kokonaiselle sukupolvelle ihmisiä.
Christine Jorgensen on tärkeä.
Hän määritteli, millaista keskustelu transidentiteetin ympärillä oli.
Miten selität New West -lehdessä viime jouluna julkaistun artikkelin?
Se kertoi transsukupuolisista, ja mukana oli kaameita tarinoita naisista,
jotka tunsivat haamupeniksen palaavan. Siinä puhuttiin psykologisista ongelmista,
ongelmista virtsaamisen tai seksin kanssa sekä leikkauksen aiheuttamista ongelmista,
kun se oli tehty ilman asianmukaista terapiaa.
Vastasit itse kysymykseesi, kun käytit sanaa terapia.
Meillä USA:ssa vaaditaan sukupuoli-identiteettiklinikalla käyntiä.
Yleensä puhutaan leikkauksesta, mutta se on tavallaan antikliimaksi.
Se tehdään muun jälkeen. -Niille, joille se tehdään.
Ne, joille sitä ei tehdä, näkevät lehdissä juuri nuo sanat.
"Leikkaus, poistaminen." Eikö vain? -Totta.
Leikkaukseen keskittymisestä tuli tapa, jolla transihmisistä on puhuttu 60 vuotta.
Mitä on tekeillä täällä, ja mitä on tekeillä...
Peniksen ihon avulla luodaan jotain, mikä näyttää vaginalta.
Eikö vain? -Kyllä.
Mitä ajattelit kehostasi ennen? -Se ei ollut minun kehoni.
Toimiiko se kuin penis? -Toimii.
"Milloin tulit ulos? Miltä näytit? Kenen kanssa harrastat seksiä?"
Mikä johti tähän aiheeseen?
Käänny ympäri. Kävele. Katsokaa, kaikki.
Hän on ehdottomasti mies.
Te kommentoitte ja kyselette. Saamme tehdä saman.
Mitä maksoit noista? Haluan tietää omieni arvon.
Kuin sirkuksessa olisi.
"Nainen onkin mies." -"Nämä miehet olivat ennen naisia."
Oletko mies, nainen vai "se"? Mikä olet?
"Astukaa lähemmäs. Tökkikää vapaasti. Vain viisi taalaa."
Siltä sen katsominen tuntui.
NÄYTTELIJÄ
Kuin olisi seurannut autokolaria.
Sitä oli vain pakko katsoa.
UPEAT NAISET, JOTKA VOIVATKIN OLLA MIEHIÄ
Sisimmässäni oli jotain, joka yhdisti minut näihin naisiin,
mutta se oli silti jotenkin rivoa.
Miten miehet reagoivat?
Miten sinä reagoit? -Juuri nytkö?
Olette minusta oikein viehättäviä.
Et silti ole valmis hyppäämään sänkyyn.
En sano niin, mutta...
En ainakaan juuri täällä.
Gary Collinsin ohjelman yhdessä jaksossa oli vieraina kauniita transnaisia,
jotka työskentelivät showtyttöinä.
Collins yritti olla hienovarainen haastattelija,
mutta käytännössä hän sanoi: "Olen nähnyt teistä kuvia,
eikä miehen sukuelimiä huomaa lainkaan."
Kysymys ei ehkä ole herrasmiesmäinen, mutta mitä sille tapahtuu?
Siitä tulee mieleeni Caroline Cosseyn haastattelu The Arsenio Hall Show'ssa.
Arsenio Hallin kysymykset olivat samaa linjaa.
Jos kerran työskentelit stripparina, miten salasit yleisöltä peniksesi?
Minä tavallaan piilotin sen. Työnsin sen ruusunnuppuuni.
Oliko peniksesi todella pieni? Minulla olisi vaikeuksia tehdä niin.
Se oli...
Hyvä luoja.
Sitä on todella vaikea katsoa nyt.
Pystytkö saamaan orgasmin?
Sehän riippuu miehestä kuten useimmat naiset sanoisivat.
Aivan.
Hän oli todella viehkeä -
huumorissaan ja nokkeluudessaan.
Toivoin, että olisin samanlainen.
Poseeraat lehdille ja annat lausuntoja. Yritätkö niillä vain todistaa itsellesi,
että olet nainen? -Ei sitä tarvitse todistaa kenellekään.
Minä olen nainen. -Hyvä vastaus.
Jälkikäteen katsottuna tuo transihmisten hyväksikäyttö on lannistavaa.
Silti täytyy myöntää, että oli aika huippua nähdä TV:ssä transihmisiä.
Heteromiesten kanssa seurustelussa ja elämäntavassani on vain se,
että miehet pelkäävät yleensä eniten ystäviensä suhtautumista.
Heistä todella moni on yhteisömme esikuva.
TAITEILIJA, TUOTTAJA
Sukupuoli-identiteetti vastaa kysymykseen: "Olenko minä mies vai nainen?"
Seksuaalinen suuntautuminen taas kertoo, rakastanko miehiä vai naisia.
Se oli huijaamista. He saivat tilaisuuden tienata rahaa -
ja kertoa tarinansa.
Se tavoitti meidät.
Arvioiden mukaan yksi noin 40 000 syntyvästä lapsesta -
voidaan luokitella niin sanotuksi transsukupuoliseksi.
Todella moni jää lisäksi marginaaliin.
Haluaisitko, että sinusta puhutaan noin? Minä en.
Kotona tätä katsoville on tärkeä kertoa,
etteivät he ole yksin eikä tässä ole mitään pahaa.
Moni ei asu suvaitsevassa paikassa.
Mutta heille antavat toivoa Leslien tai Davidin kaltaiset hyvin puhuvat ihmiset.
Me olemme koko ikämme nähneet itsemme muiden näkökulman kautta.
Meitä on analysoitu ja tunteitamme sekä ajatuksiamme on kuvailtu meille.
Puhuisimmeko vaikka siitä, miksi Jesse Helms tarvitsee terapiaa?
Mitä ihmettä KKK-miesten päässä liikkuu?
Jos puhutaan meidän tilanteistamme...
Sortoa vastaanhan ei voi taistella, jos sitä ei nimeä.
Sen ympärille ei voi järjestäytyä.
Me haluamme, että meidän äänemme kuullaan.
Kansalaisoikeus- ja naisasialiikkeet ovat tehneet niin.
Sekä The Joan Rivers Show omalta osaltaan tänään.
Transihmisten näkeminen rakastettuina ja arvostettuina elokuvissa ja TV:ssä -
saattaa rohkaista menemään väliin, kun heitä ahdistellaan kadulla,
ja varmistamaan, että lähipiiriin kuuluvia tuetaan ihmisyyttä vahvistavilla tavoilla.
ILMAN JOHTOLANKAA
Oletko mies?
Kaikki on hyvin. -Ei ole.
Halusin kertoa eri tavalla.
Kun mediassa vahvistetaan vain väkivaltaa, olemme entistä suuremmassa vaarassa.
Puhu minulle. -Älä koske minuun!
Kun katsoo pätkiä peräjälkeen,
huomaa, miten usein transhahmon lähipiiri tuntee itsensä petetyksi.
Suoraan sanottuna inhoan koko julkistamisajatusta.
Siinähän on taka-ajatuksena, että jotain julkistettavaa on.
ROOMAN SHERIFFI
Kerroit vanhemmistasi, siskostasi ja harrastuksistasi.
Juttelimme kuistilla kolme tuntia, muttet kertonut olleesi ennen mies.
Anteeksi.
Se vahvistaa oletusta, että salaan jotain -
ja että velvollisuuteni on kertoa muille.
Siitä puolestaan tulee ennakkokäsitys, että muilla voi olla jokin ongelma -
paljastettavan asian suhteen.
Ja että muiden tunteet ovat omiani tärkeämpiä.
Piru vie.
Joskus transhenkilö keksitään -
mahdollistamaan valkoisen heteromiehen kasvu ihmisenä.
Tosielämän Dallas Buyers Club -tarinaan -
ei kuulunut Rayonin hahmoa.
Olen Rayon.
Onneksi olkoon vain.
Painu takaisin omaan sänkyysi.
Dallas Buyers Clubissa heterohahmo järjestää ajatuksensa uusiksi...
Oletko aineissa? -Ei kuulu sinulle.
...ja hänestä tulee sankari.
Jukoliste. Ihmisiä kuolee, ja te pelkäätte,
että löydämme vaihtoehdon ilman teitä.
Rayonin hahmo -
sortuu huumeisiin,
sairastuu ja kuolee.
Hänet esitellään kiehuvan energisenä ja röyhkeänä hahmona,
joka herättää päähenkilön ja ravistelee ennakkoluuloja.
"Rayon hoiti hommansa. Woodroof on ruodussa.
Tapetaan Rayon."
Ja Oscarin saa -
Jared Leto elokuvasta Dallas Buyers Club.
Katselin Jared Letoa valkoisessa smokissaan ja täysparrassaan.
Sillä hetkellä minulle tuli selväksi,
että maailma näkee hänet miehenä,
vaikka Rayon esitettiinkin kauniisti ja hienotunteisesti elokuvassa.
Tajusin, että kyse on laajasta ilmiöstä.
Lili.
Suurelle yleisölle transnaiset ovat miehiä,
joilla on upea tukka ja meikki ja jotka ovat naamiaisasussa.
Tämä näkemys vahvistuu joka kerta,
kun transnaista esittänyt mies nähdään valkokankaan ulkopuolella.
Voinko tulla sisään?
Minulla ei ole työpaikkaa eikä ystäviä.
En voi elää. Minun täytyy elää ihmisten kanssa.
Minun silmissäni Hikinen iltapäivä on malliesimerkki transroolittamisesta -
etenkin miesten suhteen.
Oikeassa elämässä Elizabeth Eden oli huomattavan kaunis transnainen.
Kun elokuvaa alettiin tehdä,
rooliin harkittiin transnäyttelijä Elizabeth Coffey Williamsia.
Hänen katsottiin näyttävän liikaa naiselta rooliin.
Roolin sai Chris Sarandon.
Se oli hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa, ja hän sai siitä Oscar-ehdokkuuden.
Chris Sarandon -
elokuvassa Hikinen iltapäivä.
Tätä on jatkunut 40 vuotta.
John Lithgow elokuvassa Garpin maailma.
Cillian Murphy elokuvassa Aamiainen Plutolla.
Eddie Redmayne elokuvassa Tanskalainen tyttö.
Sillä, että cismiehet näyttelevät transnaisia,
on mielestäni suora yhteys transnaisten kokemaan väkivaltaan.
Miehet päätyvät tappamaan transnaisia pelätessään,
että heitä pidetään homoina transnaisen kanssa olemisen takia.
Osasyynä tähän on se, että ne ystävät, joiden tuomiota he pelkäävät,
pohjaavat käsityksensä mediaan, jossa transnaisia esittävät tutut miehet.
Näin ei käy, kun transnainen esittää transnaista.
Laverne Cox on aivan yhtä kaunis valkokankaalla kuin sen ulkopuolellakin.
Yhtä lailla kuin Jazzmun, Trace Lysette, Alexandra Billings tai Angelica Ross.
Kun nämä naiset ovat tosielämässäkin naisia,
ajatus miehistä valeasuissa menettää täysin pohjansa.
Ja kun minä näyttelen transhahmoa...
Sen miettiminen, kuka on ja mitä haluaa, voi olla jopa pelottavaa.
...se tulee luonnostaan.
Redmayne näyttelee transnaista hyvin, mutta kun joku hänen kaltaisensa...
Olenko kyllin nätti?
Tietysti olet.
Hänen esityksessään merkittävää on se,
miten hän pystyy muuntamaan feminiiniset puolet itsessään -
vakuuttavaksi transkuvaukseksi,
mutta se minimoi tässä tapauksessa oikean henkilön persoonan.
Pääpaino siirtyy esittämiseen sen sijaan,
että kuvattaisiin henkilöä kokonaisuutena, jonka yksi puoli transsukupuolisuus on.
Naiset ovat tänä vuonna olleet vahvoilla, ja tehtäväni on esitellä kategoria,
jossa naisten on perinteisesti ollut vaikea saada jalansijaa:
paras miessivuosa.
Voin hyvällä omallatunnolla sanoa,
että tänä vuonna kategoriassa on koettu läpimurto.
Kun The Crying Game ilmestyi, hullua salaisuutta pyydettiin varjelemaan.
HARVA KERTOO CRYING GAME -SALAISUUDEN HÄTKÄHDYTTÄVÄ
Kyllähän sinä tiesit.
Hyvä luoja.
Voin pahoin.
Älä mene, Jimmy.
Anteeksi. Luulin, että tiesit.
Se oksentaminen.
Tunteeni nousevat pintaan, kun edes puhun siitä kuvotuksesta.
Näin itseni todella kauan siten.
Kavahtavatko ihmiset? Mitä he...
Sana "inho".
Ihmisten täytyy taistella päästäkseen häpeästä -
ja jättää se taakseen.
Sitten se pulpahtaa esiin oudolla tavalla, ja voi vain miettiä: "Taasko tätä?"
Vuodan verta.
Minulta kesti vuosia ymmärtää,
millä tavalla se on viallinen.
Olin sen nähdessäni kymmenvuotias,
ja kun näin kauniin naisen, jolla on penis,
käsitykseni mahdollisuuksista muuttui täysin.
En tiedä, mitä ohjaaja haki elokuvalla.
Epäilen, että hän halusi näyttää empaattisen kuvauksen transnaisesta.
Psykon jälkeen elokuvissa vilisi ristiinpukeutuvia sarjamurhaajia.
Samoin The Crying Gamen jälkeen nähtiin -
miesten reagoivan transsukupuoliseen naiseen oksentamalla.
KAUHEA KANKKUNEN 2
Hollywood opettaa, että transsukupuoliseen kehoon reagoidaan oksentamalla.
ACE VENTURA - LEMMIKKIDEKKARI
Aseesi kaivautuu lonkkaani.
Ace Ventura oli lempileffani lapsena.
Katsoin sen uudelleen collegessa -
korjausprosessini aikana.
Olin todella alamaissa -
ja halusin nähdä jotain,
jonka tiesin piristävän minua.
Sitten elokuvan lopussa...
Herranen aika.
Einhorn on mies.
...on pitkä kohtaus, jossa Ace -
oksentaa, panee itsensä oksentamaan, pesee hampaita, harjaa kieltä -
ja kurlaa suuvedellä yrittäen puhdistaa itsensä -
romanttisesta yhteydestä transihmiseen.
Tai mieheen. Kohtaus on sekä homofobinen että transfobinen.
Kun sitten tullaan suureen paljastushetkeen,
Ace tekee sen vetämällä Einhornin mekon alas -
ja kääntämällä hänet ympäri, jotta sukuelinten piilotus näkyy.
Pelkkä transihmisen olemassa olo sai porukan voimaan pahoin.
Lempielokuvani lapsena loppui siihen.
Kiehtova kysymys ja ajatusleikki. Sen miettiminen,
mitä tuntisin kaapista tulleena transihmisenä,
jos en olisi koskaan nähnyt kuvausta itsestäni mediassa.
Toisaalta en olisi ehkä sisäistänyt käsitystä hirviömäisyydestä,
pelännyt asian kertomista -
tai nähnyt itseäni jotenkin kammottavana tai vitsin kärkenä.
Voisin ehkä käydä treffeillä miehen kanssa ilman mielikuvaa oksentamisesta.
Toisaalta tietäisinkö olevani transsukupuolinen,
jos en olisi koskaan nähnyt kuvauksia sukupuolen moninaisuudesta?
Transihmisenä olen tuskaillut esimerkiksi sen suhteen,
kuka rakastaisi minua. Kuka rakastaa tätä?
Lepää, Neo. Saat pian vastauksia.
Ulostuloni jälkeen yleisö on joutunut katsomaan aiempia töitäni -
transsukupuolisen narratiivin kautta,
koska en tehnyt Matrix-elokuvista -
erityisesti transnarratiivisia.
Yksi minua hätkähdyttävimmistä asioista on ollut pinnan alla kupliva raivo,
jota tunsin, kun en pystynyt olemaan oma itseni.
Itseni löytäminen mediasta ja elokuvista oli todella vaikeaa.
Väiski Vemmelsääressä oli jotain, joka aktivoi mielikuvituksessani -
ajatuksen muuttumisesta.
Kaneja mä metsästän
Vartuin 1960-luvulla ja katsoin paljon televisiota ja elokuvia.
Ja ainoa -
positiivinen kuvaus transfeminiinisyydestä oli Väiski Vemmelsääri.
Väiski Vemmelsääri oli tyttönä haluttava ja voimakas.
Brünnhilde mun Oot ihanainen
Se tiedetään Vaan minkäs teen?
Väiski Vemmelsääri on mielikuvitushahmo,
joka elää tilassa katsojansa ja luojansa välillä.
Siksi se oli helpommin lähestyttävä, kun olin nuori.
Se jakso on aina synnyttänyt mielessäni iloa -
transformatiivisilla piirteillään.
Lisäksi Väiski on siinä tosi soma. Pidän siitä.
Vastaisitko rakkauteeni mun?
Onhan rakkauteni sun
"Transpaniikki"-puolustus...
Tapan sen jänöjussin.
...piirrettynä...
Myrsky nouskoon!
...Looney Tunes -oikeussalissa.
Oletitteko muka, että ooppera loppuu onnellisesti?
RUUSUINEN ELÄMÄNI
Ruusuinen elämäni -leffan kohdalla tunsin, että valkokankaalla kerrottiin tarinaani.
Minä olin se pikkupoika, joka halusi olla tyttö.
Minua ei ymmärretty ja kanssani oltiin neuvottomia.
Vartuin New Yorkin Syracusessa, joka on kulttuurisesti eristäytynyt.
Siellä oli kirjasto ja videovuokraamo. Ne olivat reittini suureen maailmaan.
Saisiko sen metelin pienemmälle? Yritän silittää.
Olin varmaan kuusivuotias, kun vuokrasin Hairsprayn videokasetilla.
Kuulkaas, neitiseni. Musiikkinne on raastanut korviani tarpeeksi.
Sain käsityksen, että Edna Turnblad oli jollain tavalla erilainen.
Divine näyttelee Hairsprayssä cishahmoa,
ja tuollaiset eräänlaiset liukumat ovat tärkeitä nuorille.
Miettikää Holly Woodlawnia, Candy Darlingia tai Jackie Curtisia -
Paul Morrisseyn elokuvissa.
ROSKAA
He eivät ikinä näytelleet transhahmoja. Näyttelijän sukupuoli ei tule esiin.
Olen nuori.
Haluan elää.
Kun identifioiduin nuorena queeriksi,
hurmaannuin iäkkäisiin queer-ihmisiin.
Flawless Sabrina oli ensimmäisiä tapaamiani ihmisiä,
kun muutin New Yorkiin vain 18-vuotiaana. Hän oli iäkäs queen.
TAROT-KORTTIEN LUKU FLAWLESS SABRINAN KANSSA
Olin aivan hurmaantunut hänestä ja historiasta, jonka hän avasi eteeni.
Kävelen queenin luo ja kysyn hänen nimeään.
Hän vastaa: "Monique."
"Sepä erinomaista, muru, mutta mikä nimesi oli ennen?"
Queen katsoo suoraan silmiin ja sanoo: "Sellaista aikaa ei olekaan."
Elokuva The Queen -
oli huipentuma drag ball -tapahtumille,
jotka hän aloitti vuonna 1959.
Tuolloin vain puhuttiin "naisten esittämisestä", joka oli laitonta.
Hänet pidätettiin usein.
1960- ja 70-lukujen art-house-elokuvateattereissa -
näki aitoja transihmisiä,
mutta vasta vuonna 1990 -
valtavirta huomioi elokuvan, joka keskittyi värillisiin transnaisiin.
Se elokuva on Paris Is Burning.
Sen näkee TV:ssä niin All My Childrenissä, Jeopardyssa,
Another Worldissa kuin Dallasissakin.
Käsilaukku on pakollinen. Yksikään nainen ei ole turvassa yöllä.
Olin nähnyt Paris Is Burningin ehkä 11-vuotiaana, mutten vielä ymmärtänyt...
LAULAJA, NÄYTTELIJÄ
...oikein muuta kuin kauniit ihmiset ruudussa.
En kuullut sanoja. Näin vain onnen ja ilon.
Kun viimein ymmärsin viestin täysin,
mietin: "Hyvänen aika.
Nuo ovat siskojani, ja taistelu on todellinen."
Karkasin kotoa 14-vuotiaana -
ja olen oppinut homomaailmassa pärjäämisen lisäksi niin hyvää kuin pahaakin.
Elämä on aika rankkaa.
Elokuvassa on monta ikonista hetkeä, joiden kautta näin itseni -
työväenluokkaisena transnaisena New Yorkissa.
Olen vapaa kuin rannalla puhaltava tuuli.
Paris Is Burningin nähtyäni aloin kaivata samanlaista perhesidettä.
Hyvänen aika. Sitä miettiessäkin tulee hyvä mieli.
Löysin ballroom-kulttuurin vuonna 1995, kun olin 14-vuotias.
Olette matkalla kouluun.
Ballroom-yhteisö oli tuki ja turva.
Kannustava ja rakastava.
Kouluun.
Minulle on sanottu, ettei ballroomissa ollut transmiehiä 1980- ja 90-luvuilla.
Kyllä oli.
Ongelma on se, ettei transmaskuliiniselle yhteisölle ollut kieltä.
Tulisiko muutama tänne?
Octavia St. Laurent oli ihana Paris Is Burningissa.
Haluan olla joku. Tai siis olenhan minä joku.
Haluan olla rikas joku.
Näin itseni hänessä -
ja ymmärsin, miksi etenkin värillisten transnaisten on tärkeä -
hakea hyväksyntää heteronormatiivisessa valkoisessa cismaailmassa.
Kuuluin LaBeijan taloon.
Pepper LaBeija. Soittakaa hänelle musiikkia.
Olin osa sitä perhettä,
mutten silloin uskonut, että voisin olla mukana täysillä.
Keskityin liikaa olemaan "aito".
Katsokaa molempia ja päättäkää, kumpi on aidompi.
Minun oli tehtävä päätös ja erottava.
RIKKOI ENNÄTYKSIÄ HETI
PARAS DOKUMENTTI 1991 UPEA JA PROVOSOIVA
Elokuvan tekemisestä kohistiin, mutta nuoret eivät saaneet tunnustusta.
Hän käytti hyväkseen meitä kaikkia.
Aivan kaikkia.
En hyötynyt siitä mitenkään.
Miksi sitten muut ovat nähneet Paris Is Burningin hyvänä asiana?
Muut katsovat ulkopuolelta sisään. Paris Is Burning on heille kuin motto.
Mitä tarkoittaa kulttuuriin sisälle meneminen ja sen tarinan kertominen?
Miten säilyttää kriittinen katsantokanta ja oppia?
Heti Paris Is Burningin jälkeen -
tuli Madonnan "Vogue". Yleisö luulee, että Madonna keksi vogue-tanssin.
Populaarikulttuuri on yhä uudelleen ominut ballroom-kulttuuria,
ja minusta on tärkeä muistaa, ketkä siitä maailmasta ovat,
ja toimia oikein.
Vaikka kritisoin Paris Is Burningia, olen onnellinen, että se tehtiin.
Se on ihana elokuva.
Jos ampuu korkeuksiin kohoavan nuolen,
on onnistunut.
Opin ballroom-maailmasta suureellisuutta,
mutta siirsin sen syrjään -
elääkseni uuden pronominini mukaan. Minusta tuli huomaamaton.
Tule tänne.
Tiedättekö, millaista on mennä kuvauspaikalle -
ja pelätä?
Mieli yrittää epätoivoisesti pysyä mukana kohtauksessa.
Nukkumaan mennessä ja herätessä pelottaa.
Koko ajan tulee mietittyä, paljastaako joku kaiken huomenna.
Koko ajan vain pelottaa.
Ulkokuori lupaa paljon.
Katsotaan, mitä sisäpuolella on.
Tein tarvittavan. Se on selviytymistä.
Olen kunnossa.
Pärjään kyllä.
En uskonut hetkeäkään olevani ainoa.
Halusin vain sanoa jollekulle: "Emmekös me olekin aikamoisia?"
Annoin vain olla.
Olisinpa pystynyt siihen. Se olisi ollut mahtavaa.
LAULAJA, NÄYTTELIJÄ, ESIINTYJÄ
Saan valtavasti voimaa tiedosta,
että vuosikymmeniä sitten korjausprosessin läpikäyneet -
ovat luoneet täyden uran.
MUSTA AFRODITE
Ajita Wilsonin sukupuoli korjattiin 1970-luvulla.
Olisitko mustasukkainen toisesta miehestä? -Se kuuluu työhön.
Timantti tekee työstä kuin työstä mukavaa.
Tracey Africa -
oli 1970-luvulla huikea malli.
Hän poseerasi Clairolin hiusväripaketissa ja Essence-lehdessä.
Minun on tärkeä tietää,
että nämä mustat transnaiset loivat uraa tuolloin -
ja että heidän kaltaisiaan oli varmasti muitakin.
Emme vain tiedä heistä, koska huomaamattomuus oli keino selvitä.
Näimme vasta vuonna 2007 avoimesti transsukupuolisen naisen,
jonka avoimuutta juhlittiin.
Candis Cayne tekee historiaa Dirty Sexy Moneyssa.
Kaikki ystäväni olivat katsomassa ensiesiintymistäni Dirty Sexy Moneyssa.
Olin innoissani ABC-kanavalle pääsemisestä.
Meitä oli ehkä kymmenen hengen porukka ja istuimme viinilasien ääressä.
Tulin ruutuun, ja kaikki hurrasivat.
Sanoin ensimmäisen repliikkini.
Kaipasin sinua.
Se oli kaksi oktaavia matalampi.
Et ole soittanut. -Oli huono ajatus tulla tänne.
Koko metelöivä seurue vain...
En ole kokenut mitään kauheampaa.
Tulen juhlien jälkeen. -Siitä voit olla varma.
Ääntäni laskettiin yhteen repliikkiin,
jotta Carmelitan transsukupuolisuus on selvää.
Onneksi minulla ja Billy Baldwinilla synkkasi.
Hän sanoi, että hahmoni varastaa show'n.
Haluan kertoa tällä -
translasten lisäksi heidän vanhemmilleen, ettei tässä ole mitään väärää.
Tällaisia jotkut ihmiset vain ovat.
Se sai minut uskomaan, että myös minä voin olla avoimesti transsukupuolinen -
ja näytellä.
Siinä oli kaikki.
Muutamaa vuotta myöhemmin Chaz Bono sai ehdokkuuden Becoming Chazin tuottamisesta.
En tee tätä nähdäkseni itseni elokuvassa. Teen tämän auttaakseni muita.
Haluan antaa kasvot asialle, jota kaikki eivät ymmärrä.
Korjausprosessini tehtiin vuonna 2009.
NÄYTTELIJÄ
Elin siis -
pitkään hyvin synkkää aikakautta, jonka aikana tiesin olevani transsukupuolinen -
mutta tuntien, etten voi tehdä sille mitään.
Suunnittelin kuolemani lavastamista. -Chaz!
Miksi? -Jotta voisin tehdä tämän salassa.
Onneksi ajatukseni kuitenkin kirkastuivat asian suhteen.
Tunsin tanssivani transyhteisön puolesta.
Siinä vaiheessa syyni pysyä kisassa oli se,
että tiesin Dancing With the Starsin avulla tavoittavani laajemman yleisön -
kuin mitä olisi koskaan aiemmin ollut yhteydessä transhenkilöön.
Se sai minut jatkamaan,
vaikka se oli vaikeaa. Tein kuitenkin jotain, missä en ole hyvä.
Chazin ulostulosta ei ole kovin kauan,
ja panen kulttuurimuutoksen meidän piikkiimme.
Sen työn, jota me kaikki teemme.
Olen ylpeä meistä. Olemme päässeet pitkälle.
GLAAD-MEDIAPALKINTOGAALA
Managerini sanoi GLAAD-gaalassa,
että Netflixiin tehdään nettisarjaa naisten vankilasta.
"Sinulle on siinä osa."
Elettiin vuotta 2012, eivätkä suoratoistosarjat olleet hittejä.
Mietin vain, että teen Netflixiin nettisarjaa, jota kukaan ei näe.
Kuulin, että Netflixissä oli uusi sarja -
Weedsin tekijöiltä. Ajattelin, että sen on oltava hyvä.
Näin Lavernen heti ensimmäisellä katselukerralla.
Anteeksi. -Kauniit hiukset.
Tulethan käymään, kun juurikasvu alkaa näkyä? Pidän sinusta huolta.
Se hahmo kehittyi vuosien saatossa.
Sen vivahteikkuus ja taustatarina sekä valta, joka hahmolle annetaan.
Mustien yhteisössä kampaaja on huipulla.
Minusta oli upea nähdä, että hommaa pyöritti musta transnainen.
Kannattaako minua sanoa ladymaniksi, kun kourani on täynnä tukkaasi?
Samaan aikaan hän on kuitenkin vankilassa, ja hän on yhä uhka yhteiskunnalle.
Ei hän muuta kenenkään elämää toimimalla vankien kampaajana.
Sehän on selvää. Mutta hän on tosi fiksu nainen.
Olen Lavernen fani ja pidän siitä, miten hän kehitti hahmoa.
Minulle se oli transnaisen voitto -
hänen ollessaan transsukupuolinen.
Ainoa vertailukohtani häneen oli ehkä Candis Cayne Dirty Sexy Moneyssa -
tai Alexandra Billingsin satunnaiset sivuroolit.
Jos Kristus yhdistää ihmiset, miksi poikaystäväni lähti?
Tai Jazzmun.
Älkää päästäkö sitä tyyppiä helpolla.
Tai Lady Chablis.
Olen kunnon ämmä ja ylpeä siitä.
Nyt mittakaava oli jotain aivan muuta.
Hän on Emmy-ehdokas, ihmisoikeusaktivisti ja suoranainen ikoni.
Laverne Cox!
Hyvänen aika.
Tunnen syvää kiitollisuutta ihmisistä,
jotka tuntevat empatiaa esittämääni hahmoa -
ja sitä kautta häntä näyttelevää ihmistä kohtaan.
Uskallan väittää, ettei niin tapahdu aina, kun cisihmiset näyttelevät meitä.
Kun näin Laverne Coxin ensi kerran, pääni meni täysin pyörälle.
Sitten näin toisen elokuvan.
En tiennyt, mitä on tekeillä.
"Unohditteko kertoa, että vaikeudet on voitettu?"
Tällä hetkellä on tärkeää luoda yhteys uusilla tarinoilla.
Sitten näin vielä lisää. Mietin:
"Mitä on tekeillä? Miten nuoret tekevät tämän?"
Kuvasimme elokuussa 2013 -
Transparentin pilotin.
Kyseessä ei ollut mikään perinteinen kuvausryhmä ja prosessi.
Jo pelkästään se määrä transihmisiä, jotka työllistettiin Hollywoodiin -
ja otettiin mukaan päätöksentekoon. He olivat tuottajia, eivät konsultteja.
Miksi toit minut tänne? -Se tuntui kivalta ajatukselta.
Tämä on kivaa. Sinä olet kiva. -Vai kivaa?
Niin kuin seksityöläisen kanssa on kivaa.
Nyt kun mainitsit asian, olen maksanut tästä.
Vedä käteen, Josh.
Näen lävitsesi enkä ole mikään helvetin seikkailu.
Olen ihminen. En ole mikään seikkailu.
Ja Emmyn saa...
Sanotaan, että Jeffrey Tambor.
Trace, astuit esiin osana Me Too -kampanjaa.
Kerroit Jeffrey Tamborin ahdistelleen sinua Transparentin kuvauksissa.
Kerroin totuuden.
Onneksi minulla oli sinut tukenani.
Olen kiitollinen siitä, että kävit sen läpi kanssani.
Hänellä on yhä töitä. Yllättääkö se? -Ei. Olemme transsukupuolisia.
Olen tottunut siihen, ettei meitä haluta uskoa.
Jos tekee itsestään vapaaehtoisesti osan -
tietyn yhteisön tarinaa -
tai haluaa auttaa tiettyä yhteisöä kertomaan tarinansa,
omat etuoikeutensa täytyy ymmärtää.
Kuten senkin, että heidän elämänsä on erilaista.
Tervetuloa, Carmen Carrera.
Olin lämpiössä, ja Katie haastatteli Carmenia.
Katie kysyi...
Intiimialueesi on erilainen nyt, vai mitä?
En halua puhua noin henkilökohtaisesta asiasta.
Enpä tiedä. Puhun mieluummin mallintöistäni.
Siitä, miten olen poseerannut W:ssä ja Voguessa,
tehnyt kaikkea hauskaa -
ja näyttänyt ihmisille, että elämä jatkuu korjausprosessin jälkeenkin.
Mietin lämpiössä, että tästä se lähtee.
Uskon, että kaikki haluavat oppia.
Carmen kavahti hiukan, kun kysyin hänen korjausprosessistaan,
ja mietin, tunnetko samoin kuin hän.
Tunnen. Olen ylpeä vastauksestasi.
Keskittyminen leikkaukseen on esineellistämistä,
joka estää käsittelemästä todellisia kokemuksia.
Transihmisille todellisuutta on joutua väkivallan kohteeksi -
ja kokea valtaväestöön nähden suhteetonta syrjintää.
Kun keskitytään korjausprosessiin, nuo asiat jäävät sivuun.
Ihmisiä mollataan Twitterissä, ja siksi moni välttelee aihetta kokonaan -
tai suhtautuu siihen herkkänahkaisesti, katkerasti tai vihaisesti.
Katie toimi päinvastoin.
Haluan, että me kaikki opimme tästä jotain.
Miten osoitamme, mitä on hyväksyttävä keskustelu -
ja miltä toisista tuntuu,
jos meillä ei ole esimerkkejä siitä, miten ei kuulu toimia?
Ulos tulevista tytöistä huokuu nyt kiihkeys,
koska ymmärrämme, ettei menetettävää ole.
"Menetin jo tuon ja tuon työn,
joten voin vain voittaa olemalla aito ja rehellinen."
Mitä kuuluu?
Pääsit tulemaan. Kiva nähdä. -Hei. Mitä kuuluu?
Caitlyn Jennerin politiikasta tai Kardashianeista voi sanoa mitä haluaa.
I Am Cait ei kerro Caitlynista.
Eikä.
Se kertoo upeasta transnaisten ryhmästä, joka keskustelee yhdessä.
Kuka republikaaniehdokas ajaa eniten transsukupuolisten asiaa?
He kaikki.
Republikaanit eivät vihaa transsukupuolisia tai homoja.
Se on ongelma, että Caitlyn Jenneristä puhutaan transaktivistina.
Caitlyn Jenner on tietty ihminen, jolla on aivan omanlaisensa kokemukset -
rikkaana, valkoihoisena ja etuoikeutettuna.
Olen jyrkästi eri mieltä Caitlynin kanssa, mutta hänen ohjelmansa sai aikaan hyvää.
Minulla on asiat näin hyvin, koska alusta asti vanhempani -
tukivat minua täysin. Nostan hattua, että olette täällä.
Yhdessä kohtauksessa vanhemmat puhuivat lapsistaan.
Transsukupuolinen lapsi on yksisarvinen. Aivan mahtava ihminen.
Sain lähelleni jonkun, joka on harvinaisen rohkea, huikea ja sinut itsensä kanssa.
Avery on ollut tilanteen tasalla jo ilmeisesti kaksivuotiaasta.
Tämä on todellinen kunnia. -Tuo on täysin totta.
Seurasin sitä isää,
ja minuun sattui.
Olen joutunut sopeutumaan tilanteeseen, jossa äitini sanoo:
"En koskaan kutsu sinua Jeniksi, koska Jen murhasi poikani."
Minun piti sopeutua, jotta voisin itse selviytyä.
Joudun elämään sen kanssa, etten nähnyt isoäitiäni ennen hänen kuolemaansa,
koska sain mennä kotiin vain pojaksi pukeutuneena.
Minun on täytynyt sopeutua siihen, että yksi parhaista ystävistäni,
jonka hääseurueeseen kuuluin, ei anna minun tavata lapsiaan.
Minun on täytynyt sopeutua elämään noiden asioiden kanssa.
Minun täytyy ymmärtää heidän kantansa ja sopeutua siihen.
Kun näin sen isän -
menevän paljon pidemmälle kuin uskoin mahdolliseksi,
en vain kestänyt sitä.
Äkkiä kaikki ne ihmiset,
jotka eivät ole hyväksyneet minua,
vaikka huomaan, että enempikin olisi mahdollista...
Miksei äitini ollut samanlainen? Kysyin sitä ensi kertaa sillä hetkellä.
Miksei äitini ollut samanlainen? Tai ystäväni.
Mikseivät he nähneet kokemukseni arvoa?
Ja henkilö, joka on eniten vastuussa sellaisen asenteen puutteesta, olen minä.
En ole koskaan nähnyt itseäni siten kuin se isä näki lapsensa. En koskaan.
En ole koskaan katsonut itseäni niin -
rakastavasti, kunnioittavasti ja ihailevasti kuin se isä katsoi lastaan.
Kukaan ei ole nähnyt minua niin. Miten näkisin sen itse?
Minun piti nähdä se.
Ja nyt kun olen nähnyt sen, haluan samaa.
MINÄ OLEN JAZZ
Marian Wright Edelman sanoi:
"Lapsi ei voi olla sitä, mitä hän ei näe."
Eikä kyse ole vain lapsista.
Kyse on meistä kaikista.
Emme voi olla yhteiskuntana parempi -
ennen kuin näemme sen yhteiskunnan.
En voi olla osa maailmaa -
ennen kuin näen, että olen osa maailmaa.
Pelkäsin pitkään olla oma itseni,
koska vanhempani opettivat minulle,
että kaltaisissani on jotain vikaa.
Nomi oli ensimmäinen transhahmo,
jonka kirjoitimme käsikirjoitukseen täysin avoimesti.
Hahmo vastasi sitä, millainen toivoin olevani.
Siinä taikatempussa on jotain outoa.
Siinä, että luo jotain tyhjästä -
ja käyttää sitä apuvälineenä vetäessään itseään eteenpäin.
Sitä Nomi oli minulle.
Olen ylpeä Nomi Marksista.
Transsukupuolisuus ei määrittele häntä hahmona.
Rakastat häntä kovasti.
Hänen suhteensa Amanitaan ylitti kaiken,
mitä olin kuvitellut parisuhteen voivan olla.
En mitenkään voinut...
Tämä. Tämä tapahtuu aina kun ajattelen -
Nomanitaa.
Keskittykää, lapset.
Meidän on aika muistuttaa maailmalle, keitä olemme.
Kuninkaallisia.
Tehdään se yhdessä.
Posen aikaan en olisi ikimaailmassa uskonut, että tarinamme -
kerrottaisiin alustalla, johon liitettäisiin sana "valtavirta".
Esitämme haasteen Abundancen legendaarisille lapsille.
Pose on erilainen,
koska sen tarinat keskittyvät -
mustiin transnaisiin ja se esitetään valtavirta-TV:ssä.
Olet varmasti tyytyväinen. Voitit.
Kukaan ei voita, jos yksi meistä hakataan.
Oli selkäsaunaa kerjätty tai ei.
On hienoa näytellä transihmisten käsikirjoittamana ja ohjaamana.
Meidät kaikki otettiin huomioon ja ajatuksemme otettiin vakavasti.
Lisäksi ympärillä oli kaltaisiamme ihmisiä.
Minun pitää liittyä taloosi. -Sitä minäkin.
Transihmisiä oli kaikkialla. Konsultteina, kirjoittajina, tuottajina ja ohjaajina.
Sen ansiosta tarinat olivat monitahoisia, hellyttäviä ja nerokkaita.
Jopa seksikohtaukset... Jestas!
En ole koskaan nähnyt transihmisen harrastavan niin rentoa seksiä TV:ssä.
Se olisi voinut mennä pahasti pieleen, mutta onneksi se meni aivan nappiin.
Se loi yhteisölle paljon tilaisuuksia,
ja myös transmaskuliinisuuden täytyy olla mukana.
Se kuuluu ballroom-kulttuuriin. Olemme osa sitä.
Menneisyyttä tutkimalla voi oppia nykyisyydestä.
Huomasin, että HIV-AIDS, köyhyys, ahdistelu ja väkivalta -
olivat ongelmia vuonna 1987 siinä missä nykyäänkin.
USA:ssa murhattiin viime vuonna 26 transihmistä,
lähes kaikki värillisiä naisia, joten on tärkeä muistaa ne,
joilta olemme oppineet ja jotka ovat antaneet liikkeellemme paljon.
Elokuvat saavat joskus meidät tuntemaan. Joskus menemme elokuviin haluten muutosta.
Tällä kertaa muutoksen täytyy tapahtua oikeassa elämässä.
Kun mietin Posea ja sitä, että yksi sarjan luojista on Ryan Murphy,
joka loi Muodon vuoksi -sarjan, innostun, koska uskon ihmisten voivan kehittyä.
Ja kun Oprah haastatteli Janet Mockia.
Mielestäni on mielenkiintoista, että sinulta vei näinkin kauan aikaa -
tulla sinuiksi tarinasi kertomisen kanssa.
Se oli hyvin erilainen kuin Lea T:n haastattelu.
Lea T syntyi pojaksi.
Ihmiset voivat kehittyä ja hetket sekä tietoisuus muuttua.
SANDRA CALDWELLIN PITI AVAUTUA SAADAKSEEN TRANSSUKUPUOLISEN ROOLIN
Minä tulin kaapista New York Timesissa.
Ja katsokaa minua nyt.
Se oli todella pelottavaa.
Sitten minua kutsuttiin palavereihin ABC:lle, NBC:lle ja jopa Foxille.
Kuka olisi arvannut?
Kuka?
Sain ensi kertaa...
Tämä nostattaa tunteita.
...sanoa kovaan ääneen ja selvästi -
koe-esiintymisessä, että olen transnainen.
Äitini on onnellinen, koska voi viimein hengittää:
"Kukaan ei tee sinulle enää mitään. Kaikki on hyvin."
Ei nyt ihan, äiti. Töitä täytyy vielä tehdä.
KÄÄNNEKOHTA TRANSSUKUPUOLISILLE
Meidän on aina suhtauduttava epäillen, kun vain osa nostetaan kurjuudesta -
valtaosan yhä kärsiessä.
Transihmiset punaisella matolla tai transhahmot TV:ssä ja elokuvissa...
Nuo kuvaukset saattavat herättää katsojassa raivoa.
Eikä katsoja pääse käsiksi hahmoon.
Hän pääsee käsiksi ihmiseen kadulla.
Siksi meidän on erityisen tärkeää...
ACLU:N ASIANAJAJA
...ajaa materian uudelleenjakoa.
Muuten vain nostamme osan ihmisistä valtaapitäviin -
emmekä millään lailla häiritse järjestelmää,
joka estää transihmisten materiaalisen selviytymisen.
Töitä on vielä paljon,
emmekä saa ajatella, että transedustus merkitsee -
vallankumouksen loppumista.
Ei se ole ohi.
Tilanteet voivat muuttua hetkessä.
Positiivinen edustus voi onnistua muuttamaan transihmisten elinoloja vain,
jos se on osa laajaa sosiaalisen muutoksen liikettä.
Edustuksen muuttaminen ei ole tavoite.
Se on vain eräs muutoksen keino.
Mietin näiden sarjojen faneja.
Ojentavatko he auttavan käden transihmisille -
ja vastustavat käytäntöjä, jotka syyllistävät, syrjivät -
ja epäinhimillistävät meitä?
Ennen kuin se tapahtuu,
mikään valkokankaalla nähty energia ei riitä -
parantamaan transihmisten elämää sen ulkopuolella.
Tekstitys: Miia Mattila