Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Ce faceți acolo?
‎E prea frig.
‎Șeful își face griji degeaba.
‎Cine ar încerca ceva aici?
‎- Aia e o barcă? ‎- Da.
‎Cred că da.
‎Așa cum credeam.
‎Trebuie să o duc la Salvatori.
‎De eroi este nevoie
‎Te salvează, orice-ar fi
‎În zbor venim oriunde
‎Curajoși și îndrăzneți
‎Priviți pe cer, acolo suntem
‎Printre nori zburăm
‎Deasupra tuturor
‎Printre nori zburăm
‎Sărim în ajutor
‎Nimic nu e prea greu
‎Câștigăm mereu
‎Printre nori zburăm
‎Bună dimineața!
‎Hai să încercați un joc nou.
‎Găsește homarul din sud.
‎Deci, unde e homarul?
‎Acela?
‎Te pricepi.
‎- Unde ai aflat de joc? ‎- De la el.
‎Hola‎, Salvatori.
‎Waldondo Del Mundo!
‎Prindeți-l!
‎Nu suntem prieteni?
‎Nu suntem prieteni.
‎Gâdilă.
‎Atitudinea voastră mă supără.
‎Te supără? Ai încercat să ne răpești.
‎Sincer, eu doream doar dragonii,
‎deci am încercat o dragoneală.
‎Crede că am uitat?
‎Vreau să ne împăcăm, ‎după ce ghiciți unde e homarul.
‎Nu-ți pierde vremea. E în spatele lui.
‎De unde știi?
‎Hoțul strigă „Hoții!”.
‎Împachetați-l. Îl ducem la Marena.
‎Homarul?
‎Pe tine.
‎Chiar e confortabil.
‎E în spatele nostru.
‎Greșit.
‎- Mincinosule. ‎- Filantroapo.
‎Criminalule.
‎Demodato.
‎Trădătorule.
‎Acritură.
‎De ce porți asta? Lemnul nu-ți vine bine.
‎Așa au vrut micuții.
‎- Ți-a luat o vreme. ‎- Eram politicos.
‎Au o relație ciudată.
‎Marena, îl îmbrățișezi?
‎A vrut să ne răpească.
‎A încercat mai mult o dragoneală.
‎V-am zis.
‎Deci îl ierți?
‎Dak, trebuie să ierți mereu.
‎Dar să nu uiți.
‎Ce vrei Waldondo?
‎Querida‎, mă rănești.
‎Vreau să-mi cer scuze.
‎Să salvez unui dragon.
‎Ce?
‎E adevărat.
‎Ați auzit de dragonul auriu?
‎Cel despre care se zice
‎face un ou la un secol?
‎Un ou din aur?
‎De asta ești aici. Ca să-l furi.
‎Nu eu. Dar anul acesta ‎dragonul auriu va depune un ou.
‎Niște pirați au harta spre cuibul ei.
‎Ai auzit de Erik cel jalnic?
‎Un bandit nemilos.
‎Are un ciocan uriaș
‎și nu-i pasă pe cine lovește,
‎câtă vreme obține ce-și dorește.
‎Piratul are o hartă ‎spre dragon, iar noi nu.
‎Cum facem să nu fure oul?
‎Păi, am reușit să obțin...
‎Deci a furat.
‎...o copie a hărții.
‎- E găurită. ‎- ‎Si‎, și originalul e la fel.
‎E numai ghicitori.
‎Se spune că în urmă cu mulți ani,
‎un pasionat de dragoni, ca voi, ‎a găsit cuibul dragonului auriu.
‎A făcut o hartă,
‎dar pentru a rămâne secret locul, ‎a ascuns instrucțiunile în ghicitori.
‎Vrei să te ajutăm?
‎Nu ne mai păcălești.
‎Nu. Harta e pentru voi. ‎Voi trebuie să salvați oul.
‎Ce se petrece?
‎Gata cu aventurile, ‎querida‎.
‎Mă potolesc.
‎Poate mă fac pescar.
‎Prima captură.
‎Dacă pirații chiar caută oul de aur...
‎Puiul de dragon e în pericol.
‎Atunci, să mergem la Adăpost
‎și să ne echipăm.
‎- Adică vânătoare de dragoni. ‎- Hai.
‎Succes, Salvatorilor.
‎Ai grijă.
‎Nu aveți încredere în nimeni.
‎Clar, cât ești tu în zonă.
‎Ce a zis?
‎Îți mulțumește.
‎Nu asta a zis, nu?
‎Nu cred.
‎Uite, arată ca insula de pe hartă.
‎Cineva ne-a luat-o înainte.
‎O velă cu ciocane încrucișate.
‎Să fie Erik cel jalnic?
‎Dragoni!
‎Apărați nava!
‎Foc!
‎Nu-i lăsa să scape! Da! Bine tras!
‎- Prinde-l pe celălalt. ‎- Nu trageți!
‎Nu vedeți copiii de pe dragoni?
‎Probabil sunt ‎legendarii Salvatori înaripați.
‎Cineva ne respectă.
‎Coborâți.
‎Hai să negociem.
‎Hai. Garantez pentru siguranța voastră.
‎Nu vă atacăm.
‎Ce zici?
‎Mai bine vorbim, decât luptăm. ‎Dar cu grijă.
‎Aggro, Tăiș, Râgâilă, ne acoperiți.
‎Bun venit, Salvatori înaripați.
‎Eu sunt Erik cel jalnic.
‎Știm cine ești. Waldondo ne-a povestit.
‎Serios?
‎Și mie mi-a zis de voi.
‎Cum l-ați ajutat ‎să găsească Giuvaierul lui Odin.
‎Ați venit să mă ajutați?
‎Nu dacă vrei oul dragonului.
‎Asta caut.
‎Nu te ajutăm să furi un ou.
‎Vom găsi primii oul și-l vom apăra.
‎Serios?
‎Veniți.
‎Nu ne răzgândim.
‎Sigur?
‎Vai.
‎Acum sunt în încurcătură.
‎M-am dat mare.
‎„Atacați” și „Luptați până la capăt”.
‎Dar nu-mi place să lupt.
‎Nu putem să ne înțelegem?
‎Nu! Nu te ajutăm ‎să furi oul dragonului auriu
‎ca să te îmbogățești.
‎Dacă te exprimi astfel, pare cam urât.
‎Ce ziceți de asta?
‎Mă ajutați și promit...
‎că poate vă dau puiul de dragon.
‎Nu? Imposibil?
‎Necâștigător?
‎Categoric nu.
‎Ce păcat.
‎Am promis echipajului o pradă de aur.
‎Bogății și câte și mai câte.
‎Sigur nu?
‎Nici măcar puțin?
‎Un pic de tot?
‎Un pic mic?
‎- Nu! ‎- Nu!
‎Bine.
‎Atacați!
‎- Pornim! ‎- Îmi pare rău.
‎Luptați până la capăt!
‎Asta vă încetinește.
‎Vine Râgâilă de sus!
‎- Foc! ‎- Nu, e o capcană!
‎Râgâilă se retrage.
‎Dacă sunteți deștepți, nu ne veți urmări.
‎Îmi pare foarte rău.
‎Să mergem, echipaj!
‎„Cărarea aurită ‎e acolo unde înfloresc comori.
‎Celelalte trei duc la pieire.”
‎Uite-o, cărarea aurită!
‎Să mergem!
‎După ei!
‎Nu. Stați!
‎Nu au descifrat indiciul.
‎De acord.
‎Peștera aurită e prea evidentă.
‎Cheia e „a înflori”. Uite.
‎Poate.
‎Sau poate că nu.
‎Pe aici.
‎De ce?
‎Indiciul e cărarea aurită e ‎acolo unde înfloresc comori.
‎Și ce e aurit?
‎Tăcerea e de aur.
‎Sau așa zice Aggro când vorbesc prea mult.
‎Am zis asta.
‎Des.
‎E prea zgomotoasă.
‎Asta nu e.
‎Zău, tăcerea e de aur?
‎Un răspuns capcană.
‎Nu are sens.
‎Poate.
‎Dacă vreau o hartă
‎care să fie indescifrabilă...
‎- ...ar fi complicată. ‎- Are logică.
‎Nu prea.
‎- Pe unde mergem? ‎- Pe oriunde.
‎Avem o singură hartă.
‎De aceea notez indiciile ‎în Jurnalul Dragonilor.
‎Tăiș, Aggro și eu mergem în peștera asta.
‎Summer, Leyla și Râgâilă, în cealaltă.
‎- Noroc. ‎- Și ție.
‎Ce e pe pereți? Plase?
‎Nu! Sunt plante agățătoare!
‎Ai grijă!
‎Nu!
‎Nu te las, buruiană!
‎Bine lucrat!
‎Tăcerea e de aur?
‎Tăiș crede că ăsta e indiciul?
‎Florile erau indiciul.
‎Evident că asta e peștera.
‎Poate prea evident?
‎- Adică...? ‎- Ai grijă!
‎Știi ce e evident?
‎Că am dat de necaz.
‎Asta nu dovedește nimic.
‎Asta e peștera.
‎Până aici e bine.
‎Crezi?
‎Nu văd nicăieri dragoni aurii.
‎Sau ouă de aur.
‎Nu văd nimic de aur.
‎Pe unde mergem?
‎Următorul indiciu?
‎„Nu veți merge singuri pe drumul cel bun,
‎dar nu vă temeți, lumina vă ajută.”
‎Nu vom fi singuri? Cum așa?
‎Acolo mișcă ceva.
‎Deci nu vom fi singuri.
‎Pe acolo.
‎Fiți pregătiți.
‎Gândaci!
‎Ai zis să fim pregătiți.
‎Dar nu mă așteptam la gândaci.
‎Ce facem?
‎Ce zice indiciul?
‎Lumina ne ajută?
‎Aggro, fă lumină.
‎A mers!
‎La tine.
‎Fă lumină.
‎Hai.
‎„Gândaci!” Ce-a fost asta?
‎Mi-e frică de ei.
‎Și mie.
‎Am reușit. Suntem teferi.
‎Da. Era să ne frigem
‎și chiar mă tem de ce urmează.
‎Dar momentan, e bine.
‎Au fost câteva capcane,
‎dar nu înseamnă că am greșit.
‎Cine știe ce probleme au ceilalți acum?
‎Bine spus...
‎Dacă nu eram dragoni...
‎Am cădea încă.
‎Bine, poate Tăiș avea dreptate.
‎Poate.
‎E liniște de ceva timp.
‎Prea liniște.
‎- Preferi gândacii? ‎- Nu.
‎Să ne gândim la ce contează.
‎Că am descifrat toate indiciile
‎și mergem spre...
‎Un perete?
‎Nu e bine.
‎Amândoi am ales greșit?
‎Când ai ajuns?
‎Acum.
‎Peștera noastră a fost o capcană
‎și am venit să vedem cum vă descurcați.
‎Gândacii erau înfricoșători.
‎Și aveau gust groaznic.
‎Ce? Îmi place să experimentez.
‎Am ajuns într-o înfundătură.
‎Ce indiciu urmează?
‎„Niciuna nu e cheia secretă ‎care deschide ușa pe care o vezi
‎unde o să te situezi.”
‎Sunt singurul care nu vede o ușă?
‎Nu. Nimeni nu vede.
‎De multe ori sunt singurul care nu vede.
‎Nici noi nu vedem, Râgâilă.
‎Cred că am greșit la unul din indicii.
‎Să încercăm altă peșteră?
‎Nu vă pripiți.
‎Sunt singurul care vede o ușă?
‎Acum toți vedem o ușă, Râgâilă.
‎Verificam.
‎Pare prea ușor.
‎De ce? Pentru că nu ai ghicit tu, ci eu?
‎Acum ne trebuie o cheie.
‎„Niciuna nu e cheia secretă.”
‎Niciuna.
‎Poate nu ne trebuie o cheie. ‎Poate o deschide altceva.
‎Dak, nu încerca.
‎Glumeam.
‎A mers.
‎Să găsim oul auriu.
‎Mișcați! Faceți loc!
‎Vin!
‎Vă rog, să facem o cărare.
‎Super! Știam eu că cei care vorbesc ‎limba dragonilor mă vor duce la comoară.
‎Cuibul dragonului auriu.
‎Super! Încă niște pirați.
‎Ei mai lipseau.
‎Svetlana cea vicleană, la dispoziția dv.
‎Svetlana cea vicleană?
‎Vicleană că i-am permis ‎lui Waldondo să-mi fure harta,
‎știind că o va duce ‎Salvatorilor înaripați.
‎Waldondo nu-i prietenul nostru.
‎Vicleană că v-am urmărit aici.
‎Vicleană că am așteptat ‎să dezlegați ghicitorile.
‎Și vicleană că am adus un magnet de belziu
‎ca să vă țin la distanță.
‎Dacă ești așa vicleană, ‎cum de n-ai dezlegat ghicitorile?
‎Pentru că...
‎poate n-am vrut.
‎Mă plictisești.
‎La dragonul auriu, ofițer Yorgi!
‎Am eșuat. Va lua oul.
‎Eu nu cred.
‎Ce dezamăgire!
‎Ascunde repede harta.
‎Se pare că Svetlana-i supărată.
‎Ce a zis dragonul?
‎A zis că-s mică?
‎Scuze.
‎Ce e, Svetlana?
‎Niciun cuib?
‎Niciun ou?
‎Vă jucați cu mine?
‎- Nu. ‎- Suntem surprinși.
‎Dați-mi harta.
‎Harta? Care hartă?
‎Nu te pricepi să minți.
‎Ba da.
‎Adică, nu mint.
‎Vreau harta.
‎Nu avem harta. A luat-o Erik.
‎Probabil e în peștera bună, găsind oul.
‎Ce?
‎Să nu mă păcăliți.
‎Mă întorc.
‎Nimeni nu o păcălește ‎pe Svetlana cea vicleană.
‎Am păcălit-o?
‎Sper că da.
‎Sigur.
‎Dar nu contează, ‎dacă nu scăpăm din magnet.
‎Cred că vă pot ajuta.
‎Bine tras.
‎Mersi. Am exersat.
‎Acum ce facem?
‎Mergem după ea?
‎Cred că da.
‎Cum ar zice Summer, nu vă pripiți.
‎Vezi ceva?
‎Da. Forma unei hărți.
‎Sculptată în ușă. Ce zicea indiciul?
‎Râgâilă, harta.
‎„Niciuna nu e cheia secretă ‎care deschide ușa pe care o vezi
‎unde o să te situezi.”
‎Se potrivește?
‎- Perfect. ‎- Priviți gaura.
‎Piatra încape perfect.
‎- Și? ‎- Niciuna nu e cheia secretă. Nu?
‎- Din ce e făcută o gaură? ‎- Din nimic.
‎Ce șiret.
‎Tare.
‎„Niciuna nu e cheia secretă ‎care deschide ușa pe care o vezi
‎ca să găsești următorul loc.”
‎Trebuie să ajungem pe insula aceea.
‎- Waldondo? ‎- Steve?
‎Waldondo?
‎Felicitări, ‎mis amigos.
‎Știam că veți descifra harta.
‎Tăiș a reușit singur.
‎El a ghicit trucul cu homarul.
‎Ești foarte isteț.
‎Waldondo, ce cauți aici?
‎E complicat.
‎Ai furat harta Svetlanei ‎știind c-o să te urmărească.
‎Ne-ai dat harta, fiindcă ne va urmări,
‎iar tu ai urmărit-o pe ea?
‎Nu e chiar complicat.
‎Nu pentru voi.
‎Deci acolo e oul dragonului auriu.
‎Poate.
‎Ai dreptate, Svetlana. Nu știe să mintă.
‎Hei!
‎Chiar credeți că aș lucra cu Svetlana?
‎Pirații lucrează singuri.
‎E codul piraților.
‎Și nu ceri piciorul de lemn al cuiva.
‎Pot să-l lovesc?
‎Scuzați-mă, am de furat un ou de aur.
‎Hai, Waldondo, nu ne poți întrece.
‎Noi avem dragoni.
‎Așa e.
‎Dar poate...
‎nu e nevoie.
‎V-am zis să n-aveți încredere în nimeni.
‎A fost amuzant, dar s-a terminat.
‎Adiós, Salvatori înaripați!
‎Jocul nu s-a sfârșit.
‎Mai bine îl loveam.
‎Lovește altceva.
‎Pietrele alea!
‎Iar!
‎Vedeți? Reușim!
‎Trage.
‎Sau poate nu reușim.
‎Nicio zgârietură.
‎Waldondo și ceilalți ne-au luat-o înainte.
‎De asta trebuie să lovim tare peretele.
‎În loc să ieșim pe unde am venit,
‎putem ieși pe aici.
‎Pare mai ușor așa.
‎Bravo, Tăiș.
‎Unu, doi...
‎Râgâilă!
‎Scuze.
‎Credeam că la doi.
‎Când am început la doi?
‎Încă o dată. Unu, doi...
‎și trei!
‎Super! Hai!
‎Eu propun să începem uneori și la doi.
‎De ce să pornim doar la trei?
‎Bravo, Tăiș.
‎Uneori ai idei tare bune.
‎- Nu m-aș fi gândit. ‎- Dak are dreptate.
‎Știi ceva?
‎Ar trebui să conduci misiunea.
‎Cu plăcere.
‎Cum? Să preiau conducerea?
‎Să fiu șef?
‎Să fac chestii șefești?
‎Te-ai descurcat cel mai bine ‎la dezlegarea indiciilor.
‎Și cu trucurile lui Waldondo.
‎Chiar și cu homarul pitit la spate.
‎Nu știu.
‎De obicei nu mă bag.
‎Tăiș, tuturor ne vine rândul. ‎Azi e rândul tău.
‎Avem nevoie de tine să conduci.
‎Să planifici, ‎să descifrezi indicii, să iei decizii
‎care vor afecta oul de aur și pe noi,
‎prietenii tăi.
‎Ce zici?
‎Nu mai vreau să fiu șef.
‎Păcat.
‎Ar fi fost distractiv ‎să dai ordine tuturor.
‎Bună încercare. Dar nu mă...
‎Ai zis să dau ordine tuturor?
‎De acord!
‎Bine. Privește.
‎Waldondo, Erik și Svetlana
‎se îndreaptă spre insulă.
‎Waldondo încă are harta noastră.
‎Dacă nu o recuperăm,
‎ajunge înainte și o să fure oul.
‎Veniți.
‎Mai repede!
‎Trebuie să ajungem primii la oul de aur.
‎Ignoră-ne.
‎Hai, băieți!
‎Nu mă așteptam la asta.
‎Nimeni n-o întrece pe Svetlana,
‎în niciun caz unii din Huttsgalor!
‎Salvatorii.
‎Nu mă așteptam să vă văd așa curând.
‎Sunt convinsă.
‎Renunță!
‎N-am zis că nu sunt pregătit.
‎Amigos, fuego!
‎Ai grijă!
‎Ce e?
‎Nu știu, dar nu-mi plac.
‎Chiar crede că alea vor opri un dragon
‎agil ca mine?
‎Frumoase mișcări!
‎Din păcate, eu nu mă mișc ‎la fel de frumos.
‎Ajutor!
‎Te salvăm!
‎Mersi.
‎Ce e...
‎aia?
‎Vai, nu. E piper anti-dragon.
‎Chiar e vicleană.
‎Aveți grijă.
‎Dacă respiri aia...
‎O să strănuți rău.
‎Nu iar!
‎Dă-i cu apă, Tăiș!
‎Ce nebunie!
‎Cum luptăm cu trei pirați?
‎Nu ne luptăm. Urmați-mă.
‎Am o idee.
‎Jesus, preia comanda.
‎De ce mergem în direcția greșită?
‎Ce?
‎Doar Waldondo conduce nava asta.
‎Și uneori, Jesus.
‎Yorgi, mai pregătește piper anti-dragon!
‎Acum!
‎Bățul are două capete.
‎Ripostați.
‎Vai, nu. Stați!
‎Nu mai trageți, ‎compadres.
‎Asta vor de la noi.
‎Ne retragem acum. Mersi, Waldondo.
‎Recunosc că au stil.
‎Nu trebuie să ne luptăm cu ei ‎dacă se luptă între ei.
‎Bun plan, Tăiș.
‎Ești cel mai potrivit să conduci misiunea.
‎Glumești? Sigur că sunt.
‎S-a acomodat repede.
‎Spre dragon!
‎Ce urmează?
‎Indiciul e ‎„O fiară te ajută să găsești capătul.
‎Nu-ți va veni să crezi cine te va ajuta.”
‎Ce zici, Tăiș?
‎Dacă aș fi scris eu,
‎ar însemna că un animal ‎ne va ajuta să găsim cuibul.
‎Am o idee.
‎Uite. Poate oile.
‎Sunt istețe, ca Haggis.
‎Vezi? O îmbrățișare.
‎Sunt istețe și prietenoase.
‎Îmbrățișările nu dor.
‎E prima regulă a îmbrățișărilor.
‎Să plecăm.
‎Harta!
‎Of, nu!
‎Acoperă-mă.
‎Stai, nu... Ba asta face.
‎Bine.
‎Scuze, mai durează prânzul.
‎Cred că oile nu ne sunt de ajutor.
‎Bine.
‎Ce animal să fie?
‎Cred că nu ăștia.
‎Hai, Tăiș.
‎Cum e indiciul?
‎Zicea...
‎Nu-ți va veni să crezi cine te va ajuta.
‎Exact.
‎Nu ne-am aștepta să ne ajute lupii, nu?
‎Știam eu.
‎Oile poate nu te-au îmbrățișat,
‎dar cred că lupul m-a pupat.
‎Tare.
‎Gâdilă.
‎Cred că ne vor duce la dragonul auriu.
‎Veniți!
‎Deci am rămas noi trei.
‎Avem o problemă, nu?
‎Voi aveți o problemă.
‎Eu am o hartă.
‎Nu pentru multă vreme.
‎Vai de mine!
‎O recuperez.
‎Niet‎, o vreau.
‎Am o idee mai bună, ‎compadres‎.
‎Waldondo!
‎O să te lovesc!
‎Nu vrei să vorbim, mai întâi?
‎Sper că ai o idee.
‎Nu-mi place ideea de a te snopi în bătaie.
‎Mie da.
‎Amigos‎, nu am putut descifra ‎indiciile de pe hartă.
‎Vorbește în numele tău.
‎Chiar dacă le descifrăm, ‎Salvatorii au un avans.
‎Vrem toți același lucru.
‎Renumitul ou auriu,
‎a cărui coajă are destul aur ‎pentru a îmbogăți un pirat.
‎Sau poate chiar trei pirați.
‎Ce ciudat e să fugim alături de lupi ‎și nu de ei.
‎Savurează momentul.
‎Dragonul auriu e înăuntru? Asta spuneți?
‎Au confirmat.
‎Ce e aici?
‎Nu știu.
‎Aici trebuie să fim.
‎Sigur că aici trebuie.
‎Ideea mea v-a condus aici.
‎Ai uitat de lupi?
‎Și ei cred că sunt genial.
‎Ce mai așteptăm? Să mergem.
‎Ar fi fost grozav dacă se deschidea.
‎Trebuie să existe o cale.
‎Poate are legătură cu ăia?
‎Sunt cumva dragoni?
‎Cred că sunt sculpturi cu dragoni.
‎Asta ai vrut să zici.
‎Acolo sunt clase de dragoni.
‎Clase?
‎Fiecare dragon e într-o clasă.
‎Bătăuș, Urmăritor, Bolovan etc.
‎Le am și eu în Jurnal.
‎Dar ce înseamnă?
‎Alt indiciu?
‎„Pentru a găsi cuibul, ‎trebuie impresionați dragonii potriviți.”
‎Are legătură cu butoanele.
‎Să le apăsăm.
‎Stai, mai e ceva.
‎„Numai cei ce cunosc dragonii primesc tot.
‎Ceilalți se fac mici.
‎Înainte de-a termina, ‎vezi cine veghează asupra ta.”
‎Multe indicii.
‎Tăiș?
‎Nu sunt sigur.
‎Să-i întrebăm pe lupi?
‎Îmi dau toată silința.
‎Așteaptă.
‎Poate trebuie ‎să aranjăm dragonii pe clase?
‎Are logică.
‎Un lider lasă și pe altcineva să conducă.
‎Primul e Coșmar monstruos. Ley?
‎Sunt din clasa Fochiștilor, ca Aggro.
‎Sunt în clasă cu un Coșmar?
‎Frumos!
‎A mers.
‎Următorul.
‎- Următorul e un Gronkel. ‎- Îmi seamănă.
‎E clasa Bătăușilor.
‎- Nu! ‎- Săgeată e în clasa Bătăușilor.
‎Tu ești Bolovan!
‎Scuze.
‎Dar eu și Săgeată ne asemănăm mult.
‎Am aflat restul indiciului.
‎Da, ceilalți se fac mici.
‎Adică suntem striviți.
‎Nu vreau să fiu mic.
‎Sunt mare și-mi place.
‎Suntem pierduți!
‎Pier...
‎N-a fost rău.
‎Momentan, dar să nu mai facem greșeli.
‎- Cu calm, surioară. ‎- Da, cu calm.
‎Să încercăm iar.
‎Gronkel, Bolovan.
‎Următorul arată a Zippleback.
‎Sper că e în clasa Misterioșilor.
‎Speri?
‎Foarte bine, Ley.
‎Ăsta e Nadder mortal.
‎Din clasa Țepoșilor.
‎Nu, Urmăritori.
‎Dar am apăsat deja Țepoși.
‎Acum îmi convine ‎să fiu cel mai mic dragon.
‎Bine, încă o dată.
‎- Nadder... ‎- Urmăritor.
‎A mai rămas un dragon.
‎Și trei clase.
‎Să nu greșești.
‎Dacă ne strânge iar, suntem pierduți.
‎Ultimul arată a...
‎Furie de noapte.
‎Furie de noapte?
‎Sunt rari. Nu știu nimic despre ei.
‎Maree, Țepoși sau Bătăuși.
‎Nu e dragon de apă, să fie Maree.
‎N-are țepi, să fie Țepos.
‎E... Bătăuș!
‎Da. Dar ușa nu e deschisă ‎destul ca să trecem.
‎E nedrept.
‎Nu înțeleg. Nu au mai rămas dragoni.
‎Ba da.
‎Acela!
‎Dar cum ai...?
‎Cum e indiciul?
‎Înainte de-a termina, ‎vezi cine veghează asupra ta.”
‎Simplu.
‎Deci, veniți?
‎Am reușit. Am găsit oul de aur.
‎Dar unde e...?
‎Cine îndrăznește să invadeze ‎cuibul dragonului auriu?
‎Nu invadăm.
‎Am venit să ajutăm.
‎Un copil vorbește limba dragonilor?
‎E o poveste grozavă, ‎dar nu avem timp acum.
‎Te ajutăm să aperi oul.
‎Mă ajutați?
‎Crezi că am nevoie de ajutorul unor copii?
‎Pot să-mi apăr oul.
‎Sigur că poți, dar vin mulți pirați...
‎Sunt dură.
‎Îi atac cu asta!
‎Un atac sclipicios?
‎Nu e sclipici, e explozie aurie.
‎Bine, atac sclipicios auriu.
‎Știi ce greu se curăță?
‎Și îți irită rău ochii.
‎Voi aveți ceva mai bun?
‎Bine.
‎Mă bucur că sunteți aici.
‎Sunt Gemma.
‎Ce ziceați?
‎- Sunt trei corăbii... ‎- Stai.
‎Corăbiile sunt ale piraților?
‎Le-ai văzut?
‎Stau acolo.
‎- Ne-au încercuit. ‎- Vai!
‎S-au aliat. De cum zburăm de aici,
‎vor ști unde e dragonul auriu.
‎- Dacă încercăm să mutăm oul... ‎- Vor vedea.
‎Exact. Sunt aliați, acum.
‎Cum, aliați?
‎Cum rămâne cu ‎„pirații sunt pe cont propriu”?
‎Îl imiți pe Waldondo?
‎Nu te pricepi.
‎Gemma, pirații nu vor lua oul.
‎Dacă vor să scape de atacul meu.
‎Așa e, e cam sclipicios.
‎Care-i planul?
‎- Eu? Nu mai pot fi șef. ‎- De ce nu?
‎Am plănuit să-i învrăjbesc pe pirați.
‎Dar n-a mers, că s-au aliat.
‎Știam eu că trebuia să nu mă bag.
‎Greșești, Tăiș.
‎Nu reușeam fără tine.
‎N-aș fi știut unde e homarul, fără tine.
‎Ai dreptate, Râgâilă.
‎Bine, încă sunt șeful.
‎Și am un plan.
‎Gemma, avem nevoie de niște sclipici.
‎Știam eu.
‎Explozie aurie!
‎E ziua noastră norocoasă. ‎Vin drept spre noi.
‎După ei!
‎Primul ou era o momeală.
‎Hai!
‎Waldondo?
‎Nu-i urmărim?
‎Nu cred.
‎Acum vine homarul meu.
‎- Homar? ‎- Preia cârma, Jesus.
‎Avem musafiri.
‎Of, nu!
‎E fals.
‎După ceilalți!
‎Pornim! Da!
‎Da, du-i în direcția aceea!
‎Partea asta a mării e înșelătoare.
‎Of, nu!
‎Mă descurc!
‎M-a prins.
‎Ce dezamăgire!
‎Oul adevărat e la cel mov și la cel țepos.
‎- Acum ne urmăresc toți, Tăiș. ‎- Dă din aripi, Râgâilă!
‎- Vom împărți toți oul, da? ‎- Da! Așa ne-am înțeles.
‎Sigur!
‎...Yorgi.
‎Vai, prieteni.
‎Jesus!
‎Foc!
‎În cine să ai încredere, ‎dacă nu într-un pirat?
‎Hola‎, dragonitos.
‎Veniți la Waldondo.
‎M-a prins!
‎Yorgi, ce faci?
‎- ‎Querida? ‎- Cum ziceam, Waldondo...
‎iert, dar nu uit niciodată.
‎O apariție stil Marena.
‎Ai grijă!
‎Oul! Summer!
‎Uite-l!
‎A dispărut.
‎- Ce? ‎- Nu.
‎Dezamăgită.
‎Vai de mine!
‎Waldondo, nu trebuia să ascult.
‎Pirații nu lucrează în echipă ‎și nu împart.
‎Dar se răzbună.
‎Și o să încep cu tine, falsul Yorgi.
‎Nu cred.
‎Doar eu mă răzbun pe Marena.
‎Dar nu azi.
‎Cadoul meu, ‎querida‎.
‎Du-te cu prietenii dragoni, ‎mă ocup eu de ei.
‎Deci, unde e oul adevărat?
‎Ca pirații să nu mai caute oul...
‎...trebuia să creadă că nu există.
‎- Bun plan. ‎- Mulțumesc, Salvatori.
‎Aveam nevoie de ajutor. ‎Ați salvat oul la timp.
‎Ce drăguț.
‎Ce scârbos.
‎Ce face?
‎Ce fac puii când ies din ou. ‎Cum altfel să obțină explozia aurie?
‎Subtitrarea: Annemarie Ioana Grecu