Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Er man på toppen av Everest, er man ved verdens ende.
Man kan snakke i en satellittelefon.
Men det betyr ikke at noen får tak i deg.
Man kan ha gode guider
og en utmerket ruteplan
men når vi har med jordas høyeste fjell å gjøre...
Er du uansett langt vekke fra alt.
7924 meter føles ikke så bra.
I hjernen eller kroppen.
Nå har vi en liten snøstorm
som kanskje hindrer oss i å komme til toppen.
Vi har en sjanse, og det er å dra av gårde i kveld.
Vi håper at det går.
Ellers må vi klatre ned i morgen, uansett.
Kom igjen! Vi er klare!
Det er en grunn til at noe av dette aldri har vært gjort før.
Vi skal prøve å komme oss til Mount Everests høyeste topper
for å installere den høyest beliggende værstasjonen i verden.
Å drive forskning så høyt oppe er en utfordring.
Det er stort.
Hver vår i Himalaya
våkner en midlertidig by til livs.
I to måneder
er den verdens høyest beliggende landsby.
Everests sørlige baseleir.
Den ligger på over 5000 meters høyde
der mennesker knapt
kan holde seg i live.
I tiår har klatrere samlet seg her
for å få en sjanse til å ta seg til toppen.
Denne sesongen er det et team med et helt annet mål...
Namaste, jeg heter Tom.
De vil få en forståelse av hvordan fjellet påvirker oss.
Vi vet i praksis ingenting om hva som foregår over 5000 meter.
Det er et fantastisk vindu inn i en del av atmosfæren
DIREKTØR, INSTITUTT FOR KLIMAENDRINGER
hvor riktignok ikke mange mennesker bor,
men som er svært viktig for hva som
skjer i resten av verden.
Paul Mayevski skal lede et lag på mer enn 30 forskere
i et av verdens tøffeste miljøer.
De vil få et fullstendig bilde av det berømte fjellet.
National Geographic Rolex Perpetual Planet Ekspedisjon
er den største ekspedisjonen
som noensinne har besteget Everest.
I teamet finner vi:
geologer...
isbreeksperter...
og et team med biologer...
Det som er mest ambisiøst,
er at to klimaforskere skal installere den høyeste værstasjonen
verden noensinne har sett,
så nær toppen som de klarer.
Forberedelsene er forskjellige.
INSTITUTT FOR KLIMAENDRINGER
Vi skulle høyt opp.
Vi ville ikke bare skape et forskningsprogram
som er multi- og interdisiplinært.
Men også finne de riktige folkene til jobben.
En av de første som ble kontaktet var geokjemiker
og fjellklatrer Mario Potocki.
Jeg hadde drømt om å dra til Everest,
så jeg sa: "Selvsagt. For et eventyr. Ja takk."
Men å jobbe i slike høyder,
8000 meter opp i dødssonen, det vil bli utfordrende.
Mario skal få fram en borekjerne fra jordens høyest beliggende is.
Inni isen er det informasjon som er tusenvis av år gammel.
Viktige biter av manglende informasjon
som kan hjelpe forskere med å forstå klimaforandringene.
Men den tynne atmosfæren nær toppen er en utfordring for Mario.
For å komme seg trygt til toppen
til en av jordens mest ekstreme miljøer
trenger forskerne en annen slags ekspert.
Pete Athans har utført titalls ekspedisjoner til Himalaya.
Han begynte for 40 år siden.
Jeg elsker følelsen av å være utlevert til
naturens elementer.
Når man kommer ut i den ville naturen
på jorden...så
blir livets enkelhet mye mer tydelig.
Pete har besteget Everest syv ganger
og ledet klatreteam hele veien opp.
Man ser hva teamet klarer,
hva teamet er laget av,
og hva man selv klarer.
Man ser om man har kapasiteten, streben, energien
og fysikken som kreves.
Men denne ekspedisjonen er ikke som de andre Pete har vært med på.
De er dedikerte til å få med seg kunnskap
fra jordens tak.
Det er ukjent mark. Den har ikke blitt undersøkt.
Everest har alltid bevart sine hemmeligheter.
For 100 år siden
var Himalaya så ukjent
at det var mest hvite flekker på kartet.
Det tok mer enn 30 år
fra det første bestigningsforsøket i 1921
før sir Edmund Hillary og Tenzing Norgay
skulle ta seg til jordas høyeste punkt.
Tusenvis av mennesker ble inspirert til å prøve lykken.
Forbedringene som er gjort når det gjelder alt fra klær
til kommunikasjonsutstyr har gjort det lettere.
Men på de verste dagene
er det umulig selv for de beste klatrerne.
Ved baseleiren
går Pete gjennom sikkerhetslogistikk med forskerne.
Ingen av dem har besteget Everest før.
De kommer til å måtte ta seg forbi
det farlige Khumbu-isfallet.
Vi installerte en simulator
på baseleiren ved et mindre komplisert isfall.
Vi satte opp noen vanskelige stiger for dem,
slik at de fikk en følelse av piggene og broddene
og hvordan de skulle gå på stegpinnene.
For å studere effekten av forurensning på isbreene
må Inka Koch samle snø ovenfor isfallet.
Da jeg bestemte meg for
å klatre 6500 meter opp Everest
og gjennom det farlige Khumbu-isfallet,
ble jeg veldig redd.
GLASIOLOG, INTERNASJONALT SENTER FOR INTEGRERT FJELLUTVIKLING
Jeg klatrer!
Jeg ble glad, men også ganske redd.
Inn med tåa og ned med hælen.
Jeg satte opp liner, og vi øvde med isskruer
og andre ankere som de kanskje ikke kjente til,
så kjørte vi dem igjennom en slags
hinderløype.
Det som er mest effektivt...
Jeg ville at de skulle føle seg mindre redde for miljøet i fjellet.
Man må ha respekt når man tar seg forbi isfallet.
Sikkerheten var vårt hovedfokus.
Det er et uforutsigbart sted.
Isfallet er den mest aktive, foranderlige delen av
en bevegelig, gigantisk 16 km lang isbre.
Baseleiren ligger rett oppå dens laveste kurve.
BASELEIEREN
For å komme seg til toppen fra Everests sørside
går klatrerne langs isbreen opp fjellet.
De overnatter ved ulike leirer langs veien for å akklimatisere seg.
Khumbu er verdens høyest beliggende isbre.
For å forstå hvordan den har blitt påvirket av et varmere klima
skal forskere studere den
fra mange ulike vinkler.
Du kan se fjell her...
Et spørsmål som ekspedisjonen besvarer er
GEOGRAF NATIONAL GEOGRAPHIC FORENINGEN
hvilke klimaendringer som skjer i fjellregionene.
Hvor raskt forandres isbreer?
Hvor raskt reduseres de i størrelse og volum?
For å besvare disse spørsmålene
skal National Geographics geograf, Alex Tait,
lede et team som skal kartlegge hele isbreen,
inkludert baseleiren.
Det detaljerte kartet skal gi et øyeblikksbilde
slik at fremtidige forandringer kan spores.
De skal bruke digitale skannere og bilder
til å lage 3D-bilder av miljøet.
Chris Millbern skal skanne og fotografere alt han kan.
Lykkes vi her,
så er jeg overbevist om at vi lykkes hvor som helst.
Det er et tøft miljø
som er vanskelig å klatre i,
så vi kan bare ta bilder fra et visst antall vinkler.
DIREKTØR FOR FELTPRODUKSJON
SØNDRE BASELEIR
Droner hjelper oss med å få litt bedre oppløsning
og et videre perspektiv på baseleiren.
Vi bruker LIDAR, et laserskanningsverktøy.
Det skanner to millioner punkter i sekundet.
Det tar individuelle mål hver gang den skyter ut
en av disse laserne.
Den jobber i 360 grader og måler
alt den kan se.
Så tar vi høyoppløste bilder og fester
på målene som skanningen gir oss.
For å kartlegge hele isbreen
begir teamet seg opp i luften
med en LIDAR festet under helikoptret.
Skanner man en isbre, kan man se hvor mye mindre den vil bli
om ett, fem eller ti år fra nå.
Man ser nøyaktig hva som er forskjellen.
Vi kan forstå hvordan drivhus-effekten har påvirket Himalaya
mye takket være at vi ser på isbreene.
Bortsett fra Nord- og Sørpolen,
har Himalaya mer is
enn noe annet sted på jord.
Fjellområdene, som er høyt beliggende, er viktige fordi dette er
våre vanntårn.
Her oppbevares enorme mengder vann.
Nesten 25 % av jordens befolkning er avhengig av
isbrevannet for å overleve.
I Asia er flere hundre millioner mennesker
avhengig av vannet fra elvene.
Isbreene som har ressursene har krympet i
et raskt tempo de siste tiårene.
Siden år 2000 har smeltingen fordoblet seg.
Uten en plan for framtiden
kan Sør-Asia stå ovenfor en katastrofe.
Himalaya mister 7,5 milliarder tonn is hvert år.
Det fører til to forskjellige farer.
Forsvinner isbreene
står vannforsyningen til over en milliard mennesker på spill.
Og når smeltevannet fosser nedover fjellene
er det en annen umiddelbar fare...
Dødelige flommer.
Til nå har det vært få varslingssystemer
på plass for å forutsi katastrofe og gi
livreddende informasjon for folk nedstrøms.
Tom Matthews og Baker Perry vil forandre det.
De vil installere værstasjoner på fem nøye utvalgte
steder langs hoved-klatreruten.
Den siste stasjonen skal plasseres så nær toppen som mulig.
VÆRSTASJON
Alle stasjonene skal kunne måle temperatur...
fuktighet...
lufttrykk...
og vindhastighet...
LUFTTEMPERATUR & FUKTIGHETSSENSOR
VINDMONITOR
Værstasjonene vil produsere en konstant strøm av
sanntidsdata for å bidra til å lage pålitelige værprognoser.
LYNAVLEDER
SATELLITT KOMMUNIKASJON
En stasjon skal være ved baseleiren.
En del skal plasseres direkte på isen.
-Disse vil bare holde.. -Bra, bra.
Ja. Ja.
Vi visste det ville bli vanskeligere da vi gikk opp for å
installer disse værstasjonene.
Ja, spenn fast alt.
Vi visste tidlig at sherpateamet var viktig
og at vi måtte jobbe effektivt som et team for å få installert
værstasjonene så fort som mulig.
Når vi var ferdige med forskningen ved baseleiren,
kunne vi fokusere på å bevege oss høyere.
Har alle en maske og en regulator?
Frykten for å gå gjennom isfallet og
bekymringen for kolonner av is som kollapser,
for snøskred som kommer ned fra bakkene...
Det var litt overveldende til tider å
KLIMAFORSKER
tenke på utfordringen som lå foran oss.
Over de neste fire ukene
skal forskerne og sherpaene
begi seg fra baseleiren og opp mot toppen.
De skal installere værstasjoner og samle isprøver
på viktige steder langs veien.
Leir én ligger rett over isfallet.
LEIR 1
Leir to ligger ved et naturlig amfiteater
LEIR 2
som er fylt med store mengder snø.
Leir tre ligger 7000 meter opp.
LEIR 3
Du kan knapt tro at det ligger en leir her.
Det er bare når du går oppover mot leir 3 at
du kan se det utskårne sporet
og der er et område hvor man kan slå leir.
Derfra skal de klatre opp til leir fire i South Col.
LEIR 4
Man ser fortsatt opp mot toppen.
Fra South Col, må man klatre like høyt
som Englands høyeste fjell.
Balkongen er den siste rasteplassen før de siste
hundre meterne mot toppen.
BALKONGEN
Klokken er fire, og vi skal bestige isfallet.
Håper det går fort slik at vi kommer fram til leir én.
Herlig.
Jeg er spent!
Ja!
På den første delen settes dyktighet og nerver på prøve.
De siste årene har majoriteten av alle dødsfall skjedd
ved Khumbu-isfallet.
Det er vår største tekniske utfordring.
Det er her du har færrest mulige valgmuligheter for en trygg
og effektiv rute.
Så, hvem har dagens første stige?
Du skal opp stigen.
Man hører etter lyder
og ting som kan komme imot en.
Hadde man sluppet å være redd for
fallende isblokker og snøskred
KLIMAFORSKER APPALACHIAN STATSUNIVERSITET
hadde det vært morsommere.
Det er som en hinderløype.
Det er som å spille russisk rulett.
Hver brak og drønn man hører over seg
er veldig skremmende.
Jeg håper vi kommer til å lære
mer om isbreer etter denne ekspedisjonen,
og kanskje vi kan komme opp med en teori om hva
nøyaktig det er som foregår her.
Hvordan kan en god dag forvandles til noens dårlige dag på 24 timer?
Hvordan forutsi det?
Farene på Mount Everest er naturlige og ventet.
Men dette året dukker det opp en annen fare,
én det er mye vanskeligere å akseptere.
Det mange drømmer om er livsfarlig i år.
Det er rapporter om uerfarne klatrere og trange klatreruter i en av de
dødeligste sesongene på Mount Everest.
Vi var så uheldige å oppleve Everest
når det var høysesong.
Folk klatrer bare høyere opp på fjellet
KLIMAFORSKER
når været tillater det.
Det var ikke mange perioder med værforhold som egnet seg for klatring.
Vi er ved en flaskehals ved isfallet
der det er to loddrette stiger,
og det er litt krevende for enkelte å klatre der.
150 personer står her under en isblokk.
Vi har rygget litt bakover.
Det er ikke et trygt sted.
Vi kommer til å bli her en stund,
så vi kan like godt prøve å finne oss til rette.
Tålmodighet er en dyd.
Fingrene mine er litt kalde. Tærne mine er kalde.
Men det går over.
Det går bra.
Det er et veldig sjarmerende sted.
Det er vanskelig å beskrive, men man føler presset,
eller all spenningen,
siden det henger enorme isblokker ovenfor en.
Men så når man endelig er fremme
ved leir én tenker man:
GEOKJEMIKER
"Åh for en fantastisk opplevelse".
Puster tungt og er andpusten,
men nå føler jeg meg bra.
DIREKTØR KHUMBU KLATRESENTER
Det er givende.
Vi føler at vi har gjort noe bra.
Mens teamet nærmer seg høyder
som er farlige for mennesker.
Vi vil foreta to typer undersøkelser
Vi skal filtrere vann...
Tilbake i baseleiren...
Vi skal samle vannprøver.
Vi skal snu på steiner
og se hva som er under dem.
Biologene Tracie Seimon og Anton Seimon
studerer vesener som kan overleve her.
Biodiversiteten som er her er ikke kjent.
Det blir den første studien om biodiversitet som gjøres her
MOLEKYLÆRBIOLOG
på Mount Everest.
Vi er på 5300 meter.
Vi prøver å finne vesener som lever så høyt oppe.
Veldig interessant.
Det er mer liv her enn det øyet kan se.
Det er helt sikkert.
Her er det gresstuer og mose.
Det vokste under steinene.
Her er det en skjør, liten plante.
En alpin hage.
Det er små hoppebørstehaler.
De er i slekt med sølvkre.
Han har lange tråder som stikker ut. Det er en hoppebørstehale.
De drastiske forandringene som artene rammes av
kan vise oss hvordan det kan påvirke
resten av verden når klimaet blir varmere.
Vi får et innblikk i hva resten av verden begynner å oppleve
og hva som kommer til å skje i større skala.
Isen smelter, og snøgrensen beveger seg oppover.
KLIMAFORSKER APPALACHIAN STATSUNIVERSITET
Biosfæren vil utnytte det rommet.
Men hvor raskt stiger det?
Hvilke arter forflytter seg oppover raskest?
Hva blir etterlatt?
Mens teamet klatrer høyere oppover fjellet,
vil den største faren de møter være fra
det de er her for å måle:
været.
Det vi frykter er det vi ikke kan kontrollere...
Været.
Det er alltid det vi følger mest med på,
KLATRELEDER
så vi ikke setter teamet
i en farlig situasjon.
Folk kan hanskes med været
men man må kunne hanskes med vinden.
Vi endret planen i morges.
Vi skulle opprinnelig fortsette i morgen,
men været indikerer
at det mest fornuftige er å fortsette i dag.
Jeg tror alle er ivrige etter å starte, men vi er litt
nølende med tanke på helsen, høyden,
folkemengden og været.
Men det er nå vi bør fortsette.
Teamene tilpasser seg til de endrede forholdene.
Pete holder styr på teamene fra baseleiren.
Jeg er alltid todelt når det gjelder å ha ansvaret for team på Everest.
Særlig når jeg ikke klatrer selv.
Og kanskje vi har kunnskap om fjellet
men naturen vet ikke hvem som er eksperter.
Pete Athans vet at Everest ikke er overbærende.
Han var der på et mørkt tidspunkt.
10. mai 1996,
besteg han fjellet for femte gang.
Han fikk nyheten da han var ved leir tre.
Klokken elleve om kvelden fikk vi høre at seksten personer-
KLATRELEDER
ikke hadde klart å komme seg til
leir fire på 7924 meters høyde.
Vi slapp alt og klatret opp til
leir fire for å hjelpe til.
Tidligere den dagen
hadde flere team dratt ut for å bestige fjellet.
Men forsinkelser og trengsel
gjorde at det gikk sakte for mange,
og noen klatret fortsatt til sent på ettermiddagen.
Mens dagen gikk mot kveld
slo en heftig snøstorm til.
Vinden var ekstremt sterk.
Det snødde og sikten var dårlig.
De klarte ikke å finne leir fire
så klatrerne satt fast oppe på fjellet.
Åtte personer omkom.
Å forhindre slike tragedier er enda en motivasjon
for værstasjons-teamet.
Å kunne forutsi været med høyere pålitelighet
KLIMAFORSKER
og unngå overraskelser kan redde liv.
Vi er ved leir tre i dag.
Vi kom nettopp fra leir to.
Det er nesten en loddrett oppoverbakke.
FJELLGUIDE
Dagen har vært blandet.
Det var sol, og så snødde det.
Nå begynner det å bli bedre.
Be by 5:30.
Sherpateamet skal møte dem ved leir tre klokken 17.30.
Ja, det er riktig.
Greit, Tenkza.
Det er bra at de begynner da.
Da kommer de til South Col ganske tidlig.
Høres bra ut, vi ses i morgen.
Baseleiren avventer.
Det var kaldt, men vi er nesten fremme.
Sherpateamet er med oss.
Vi er snart klare, start oksygenet,
også begynn å gå mot leir fire.
Nå klatrer jeg oppover.
Nesten til South Col.
Godt å komme seg oppover.
Jeg har tenkt mye på hva pionerene
som klatret oppover Everest må ha tenkt
ved de forskjellige stadiene.
De visste ikke hva som ventet.
Kanskje det ikke ville gå an å fortsette å klatre.
Hvordan klarte de å undertrykke frykten og tvilen
mens de klatret opp mot toppen?
Dette teamet vil ikke bare nå toppen.
Mario er nesten framme ved borekjernene han er her for.
Vi er ved leir fire, South Col.
30 minutter herfra er det nydelig, blå is.
Det er nok en gammel isbre.
Jeg vil gjerne bore et par meter høyest oppe
og en eller to meter i bunnen.
Håper det funker.
Det er et detektivarbeid.
Vi jobber med historikere, arkeologer og kjemikere.
I borekjernene ser man hva som har skjedd i atmosfæren.
DIREKTØR, INSTITUTT FOR KLIMAENDRINGER
Man har aldri før samlet borekjerner så høyt oppe.
Det er som å åpne et nytt vindu.
Det er ukjent mark.
Nå i dødssonen på Everest,
på over 8000 meters høyde kan ingen tabber tillates.
Det er mye vind.
Blåser bra.
Du har bare et par timer på deg
til å bore nedover
ta opp prøven og legge den i en beholder.
Det er lett å gjøre tabber.
Når man borer, er det aldri samme slags is.
Vi visste ikke hva vi hadde i vente.
Når boret begynner å rotere
og man ser at det penetrerer isen.
Det kommer til å funke.
Det var fantastisk, for alt stress var som blåst bort.
Jeg tok av meg masken.
"Ja, nå skjer det."
Alle sa: "Det er bra is, Mario".
"Ja, det er fantastisk".
Alle begynte å jobbe raskt.
To eller tre ganger til.
Jo lengre ned man borer,
desto eldre er borekjernene.
Ni meter nede kan isen
avsløre 5000 år gamle hemmeligheter.
Jeg er så glad for at det går...
Kanskje vi snart er ferdige.
Det blir stadig vanskeligere, men det er fantastisk.
Iskvaliteten er fantastisk!
Det var nummer sju.
Fantastisk!
Herlig!
Takk, alle sammen!
For å kunne forutsi framtiden
må du gå tilbake i tid for å studere
hvordan det var da klimaet var kaldt.
Var det flere eller færre stormer?
Var det mer nedbør eller mindre?
I en dal nedenfor
håper et annet team å samle inn informasjon
om klimaet fra fortiden.
Men deres utfordring er ikke isen, men vannet.
Geologene Mary Hubbard og Ananta Gajurel
skal samle leirprøver
med vesener som er flere hundre år gamle...
ti meter ned i sjøen.
Vi skal dra ut med flåter på denne innsjøen
for å ta opp sedimentkjerner.
Vi har to båter som vi skal sette sammen til en katamaran.
Vi skal ned under båten.
Under båten?
Under båten.
Årlig renner vassdraget ut i sjøen og fører med seg sedimenter.
Sedimentene blir deponert.
Det blåser også ned pollen
fra trærne eller plantene i området.
GEOLOG
Det havner i sjøen.
Alt dokumenteres.
I denne konteksten med klimaendringer
så er alt vi får greie på
for å forstå oss på klimaet fra ulike tidsperioder svært viktig.
Det er som et opptak av klimaet
og omgivelsene,
GEOLOG
og av nesten alt som skjedde i en spesifikk tidsperiode.
Det er veldig viktig å forstå fortiden for å kunne si noe om hva som
vil skje i fremtiden.
Kan du ta opp denne...
...og holde den loddrett i hullet.
Prøvetakeren har et pleksiglassrør
PLEXIGLASS RØR
som samler sammen sedimentet vi slipper,
også tar tyngdekraften det med til bunn.
SEDIMENTPRØVER
En vekt sitter på et rør.
HAMMER
Man drar den opp,
og så slipper man den ned.
Man gjør sånn flere ganger. Da bankes
røret ned i leiren.
Kom igjen.
Jeg kjenner at det går ned.
Nesten alt er vanskelig i fjellene.
Man er ikke like sterk når man er så høyt oppe.
Hold loddrett.
Det er gjørmete.
Hold den loddrett!
Sedimentet var forbausende tungt.
Man må holde prøvetakeren
loddrett inntil den er forseglet.
Det skjer ved strandkanten.
Vi skal...
Da vi dro opp prøvetakeren
kunne man ikke se hva som var inni.
Det er som å se en julegave som er pakket inn.
Det er ikke før vi tar det til laben
at man kan se alle lagene.
Det er mye folk der!
På 8000 meters høyde har laget
én sjanse på seg til å nå
jordas høyeste topp.
De har bare noen timer på seg til å installere værstasjonen.
De har forberedt seg i et år på dette.
Jeg har pakket en drill.
Vi fyller flaskene våre, for klokken elleve skal vi opp til toppen
og bore og installere værstasjonene. De høyeste som fins, begge to.
Jeg krysser fingrene.
På med klær.
På med sele. På med brodder.
Nå skal vi klatre 850 meter opp til toppen.
Det er helt vindstille. Det kan ikke bli bedre.
Jeg er nervøs.
Jeg antar at det er nå det gjelder.
Ja.
-Kan du skru meg opp til to? -Ja.
Ja.
Vi skal ut på ukjent mark midt på natten
og vi er avhengige av kjeledressene,
broddene og oksygentankene våre
for å holde oss i live. Det gjør at man føler seg ydmyk.
Kom igjen!
Vi er klare!
Vi klatrer oppover.
Vi ser noen foran oss, og noen er på vei tilbake.
Det føles på en måte som..
en krigssone.
Du er veldig bevisst,
i hvert fall var jeg det, bevisst på at det er et fremmed miljø
som ikke er bygd for oss.
Man kan ikke orientere seg.
Man har hodelykt på seg, og det blåser.
Man ser stjerner passere
og man ser sin partners rygg.
Det er en vakker morgen.
Jeg var bekymret for
antallet klatrere.
Fra South Col til balkongen
ser man en lang rekke med lamper.
Praktisk talt ingen beveger seg.
Det var så trangt
at de innså at teamet kunne være i fare.
Eller at målene våre kunne være i fare.
KLATRELEDER
Det går først fort, så langsomt,
nå er det mange her.
Det er tøft. Det er veldig tøft.
For mange mennesker. Vi er ved balkongen!
Det er en lang kø. Det går langsomt.
Det som er tøffest, er kulden. Hendene og tærne blir kalde
fordi det går så langsomt.
Vi var godt klar over dette problemet.
Vi sto i køen lenge
så oksygenet hadde ikke holdt.
500 meter fra toppen må teamet ta en beslutning...
Enten får de vente på tur
eller så må de bygge stasjonen ved balkongen.
Panuru kom på
at vi burde bygge ved balkongen.
Avgjørelsen ble tatt av sherpaen Panuru.
For det første hadde han mest erfaring,
og for det andre var han der.
Masken min var frossen.
Jeg kunne ikke puste.
De følte ikke at det var trygt nok
å installere utstyret der oppe på to til tre timer,
også rekke å komme seg ned igjen med
den mengden oksygen de hadde.
Med alt arbeidet som ventet, var teamet enige.
Dette er hvor de vil legge den høyeste værstasjonen.
En del av meg var skuffet
over at vi ikke kom høyere opp.
Men ingen av oss var der bare for å komme til toppen.
Vi hadde viktige vitenskapelige mål å nå og det var vår misjon.
Å, nei.
Borebatteriet må bli varmt.
Det er for kaldt.
Vi innså at batteriene var for kalde
til å kunne bore med.
De var ikke nok ladet.
Vi skal varme dem i jakkene våre,
i armhulene våre.
Håper det funker.
Sola står snart opp. Det hjelper.
De er for kalde.
Tipper det er minus 25 grader.
Vi kjenner det, batteriene kjenner det...
Vi må vente.
Vi ble grepet av panikk.
Teamet venter i en time...
Da vekkes et av batteriene til liv.
Da batteriene begynte å fungere,
satte vi i gang.
Vi gjorde det vi skulle gjøre.
Vi satte på sensorene i den rekkefølgen som var mest logisk.
Vi satte dem på og festet dem.
Sherpaene gjorde det på egen hånd,
vi hadde gått gjennom det.
Trenger du å bruke spaden?
Dette blir nok bra.
Ja, det er bra.
Ja, vi har vinden vår.
Radio.
Temperatur?
Jeg skrur på... Tre, to, én.
Hun er på!
Den lader!
Bra jobbet!
Vi har akkurat installert værstasjonen.
Den høyest beliggende værstasjonen.
På balkongen. Everest.
Sherpa-teamet var fantastiske.
De var raske.
Det skal bli moro å se informasjonen.
Den sendes nå videre til Washington D.C.
Vi hadde ikke lykkes
uten sherpateamets hjelp.
Det er deres hjem.
De lot oss komme hit og drive forskning og de sørget for
at vi kom oss trygt tilbake.
Everest er et fantastisk sted.
Det er ikonisk.
Fra vårt perspektiv
fikk vi en mulighet til å bidra
når det gjelder klimaendringene.
Det kunne bare gjøres der.
Ekspedisjonen ble vellykket,
men dette er bare begynnelsen.
Prøvene kommer til å kunne brukes i flere år.
Isen på South Col er annerledes fordi den blir formet
av krystaller som påvirkes av svært kraftig vind.
Isen er veldig fin.
Jeg har aldri sett noe lignende.
Analyser av borekjernene viser noe overraskende.
Det ytterste lageret
helt på toppen av borekjernen
er 2000 år gammelt.
Det viser at isbreen har krympet
til og med over 8000 meters høyde.
Det viser at mennesket har påvirket hele jordens overflate.
Selv på de høyeste toppene.
I Montana antyder Mary Hubbards prøver det samme.
Når den er åpen kan man se lagene,
men du har fortsatt spørsmål.
Så hvor gammel er de?
Hvor gammel er leiren jeg holder i hånden?
Vi tror nå at den mest sannsynlig er nesten
2000 år gammel.
Ok, fine lag hele veien ned...
I borekjernen kan man se hvordan vegetasjonen og dyrelivet
så ut for hundretusener av år siden.
Se på den.
Pollenprøvene tyder på at det i nyere tider har vært
et mangfold av tresorter, mens lengre tilbake i tid var det mer gress og busker.
Skogene har flyttet seg høyere opp i dalene.
Skogene nærmer seg.
I takt med at isbreene minker.
Vi vil forutsi framtiden.
Trærne ligger lengre ned.
Informasjonen sendes nå døgnet rundt, fra verdens høyeste fjell,
og peker i retning framtiden.
Basert på det vi har sett
ser det ut som om snøen og isen er mer tilbøyelig til å smelte
og at den krymper mer enn vi trodde
før stasjonene ble satt opp.
Hvis vi forstår hva som venter oss
og hvor forandringene skjer
kan vi bli flinkere til å forutse og å planlegge bedre.
Vi kan sørge for at livskvaliteten vår
blir bedre enn den er nå.
For 100 år siden ble George Mallory,
en kjent fjellklatrer, spurt: "Hvorfor reise til Everest?"
Han svarte:
"Fordi det er der."
Jeg er ikke fornøyd med det.
Jeg vil hente informasjon der.
Det kan hjelpe oss med å forstå den verdenen vi lever i.
Tekst: Mikkel Broen