Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Everestin huipulla tuntee olevansa maailman laidalla.
Satelliittipuhelimesta huolimatta sitä on tavoittamattomissa.
Opas voi olla taitava ja reitti suunniteltu,
mutta kun edessä on maailman korkein vuori...
Sitä vain on kaukana kaikesta.
8 000 metrissä olo ei ole hyvä. Pää ja kroppa prakaavat.
Lumimyrsky tekee tuloaan, mikä voi vaikeuttaa nousua huipulle.
Meidän on lähdettävä matkaan tänään. Toivottavasti onnistumme.
Joudumme joka tapauksessa lähtemään huomenna takaisin.
Lähdetään! Kaikki on valmista.
Siihen on syynsä, miksi tällaista ei ole aiemmin tehty.
Yritämme päästä Mount Everestin korkeimmalle huipulle -
pystyttääksemme sinne maailman korkeimman sääaseman.
Tutkimustyön tekeminen näissä korkeuksissa on haastavaa.
Kuljemme äärirajoilla.
TUTKIMUSRETKI EVERESTILLE
Joka vuosi Himalajalle pystytetään väliaikainen kaupunki.
Seuraavan kahden kuukauden ajan tämä on maailman korkein kylä.
Everestin eteläinen perusleiri.
Se sijaitsee yli 5 000 metrissä,
missä ilmakehässä on juuri ja juuri riittävästi happea ihmiselämälle.
Vuosikymmenten ajan tänne on kokoonnuttu -
valmistautumaan Everestin huipun valloitusta varten.
Tällä kaudella yhdellä ryhmällä on toisenlainen tavoite mielessään.
Namaste, nimeni on Tom.
He haluavat selvittää, miten tämä vuori vaikuttaa meihin kaikkiin.
Emme tiedä mitään siitä, mitä yli 5 000 metrissä tapahtuu.
Se on mahtava ikkuna siihen ilmakehän osaan,
ILMASTONMUUTOKSEN INSTITUUTIN JOHTAJA
jossa harva ihminen elää, mutta joka on silti tärkeä.
Paul Mayewski johtaa yli 30 hengen tutkimusryhmää -
maailman haastavimmissa olosuhteissa -
saadakseen kokonaiskuvan ikonisesta Mount Everestistä.
National Geographicin Perpetual Planet Expedition -
on suurin tieteellinen Everestille tehty tutkimusretki.
Mukaan lähtee geologeja,
jäätikköasiantuntijoita -
sekä joukko biologeja.
Kunnianhimoisinta on se, että kaksi ilmastotieteilijää -
aikoo pystyttää Everestille maailman korkeimman sääaseman -
niin lähelle huippua kuin vain mahdollista.
Tutkimusretkille valmistaudutaan eri tavalla. Nousemme korkealle.
ILMASTONMUUTOKSEN INSTITUUTTI
Halusimme luoda poikkitieteellisen tutkimusohjelman -
ja löytää oikeat ihmiset mukaan.
Ensimmäisten joukossa soiton sai jäätikkökemisti Mario Potocki.
Everestille lähtö oli unelmien täyttymys.
Sanoin, että totta kai lähden mukaan sellaiselle seikkailulle.
Töiden tekeminen 8 000 metrissä kuolemanvyöhykkeellä -
voisi olla haastavaa.
Marion tehtävä on kerätä jäätä maailman korkeimmasta kohdasta.
Jäästä löytyy todisteita ilmaston tilasta tuhansien vuosien ajalta.
Se sisältää puuttuvaa tietoa,
joka auttaa ymmärtämään nykypäivän ilmastonmuutosta.
Ohut ilmakehä aiheuttaa Mariolle uudenlaisen ongelman.
Päästäkseen huipulle mitä haastavimmissa olosuhteissa -
tutkijat tarvitsivat avukseen hieman erilaista asiantuntijaa.
Pete Athans on käynyt Himalajalla kymmeniä kertoja.
Ensimmäisen kerran 40 vuotta sitten.
Nautin siitä, että juodun vastatusten perusasioiden kanssa.
Kun lähtee luontoon ja erämaahan,
sitä ymmärtää paremmin elämän yksinkertaisuuden.
Pete on noussut Everestille uskomattomat seitsemän kertaa.
Hän on johtanut ryhmiä aivan huipulle asti.
Siinä saa selville, mistä kukin on tehty -
ja mitä sitä itse kestää.
Siinä näkee, riittävätkö omat kyvyt, pyrkimykset, energia -
ja kroppa siihen, että selviää.
Tämä tutkimusretki on erilainen kuin Peten aiemmat.
He haluavat selvittää asioita, joista meillä ei ole käsitystä.
Se on meille tuntematonta aluetta.
Everest ei ole paljastanut salaisuuksiaan helpolla.
Vielä sata vuotta sitten Himalaja oli niin tuntematonta aluetta,
että kartat olivat täynnä aukkoja.
Kului yli 30 vuotta -
ensimmäisestä yrityksestä nousta Everestin huipulle vuonna 1921,
ennen kuin sir Edmund Hillary ja Tenzing Norgay -
viimein pääsivät maailman korkeimmalle huipulle.
Onnistuminen innoitti tuhansia muita koettamaan onneaan.
Kehitystä on tapahtunut muun muassa vaatetuksessa -
ja kommunikointivälineissä, mikä on tehnyt kiipeämisestä helpompaa.
Silti huonoimpina päivinä -
se on yhä mahdotonta jopa maailman parhaimmille vuorikiipeilijöille.
Pete kertoo tutkijoille turvallisuustoimista.
Heistä kukaan ei ole koettanut nousta Everestin huipulle aiemmin.
Yksi ensimmäisistä haasteista -
on vaarallinen Khumbun jäätikkö.
Harjoittelimme Khumbun jäätikön ylitystä perusleirillä -
helpomman jäätikön avulla, joka sijaitsee aivan lähellä.
Ryhmä pääsi koettamaan haastavia tikkaita.
He pääsivät testaamaan jääpiikkejä -
ja sitä, miten niillä pääsee tikkaita pitkin.
Tutkiakseen saastumisen vaikutuksia Everestillä -
Inka Kochin täytyy kerätä lunta Khumbun jäätikön yläpuolelta.
Kun päätin nousta Everestille 6 500 metriin -
läpi petollisen Khumbun jäätikön,
minua alkoi pelottaa.
GLASIOLOGI
Minua jännitti ja pelotti samaan aikaan.
Kiinnitimme turvaköysiä ja harjoittelimme jääruuvien -
ja muiden ankkurien käyttöä, jotka saattoivat olla uusia.
Sitten tutkijat pääsivät testaamaan niin sanottua esterataa.
Tavoitteena oli, etteivät he enää pelkäisi olosuhteita yhtä paljon.
Khumbun jäätikön ylittäminen vaatii kunnioitusta.
Se oli päällimmäisenä mielissämme,
koska se on vaarallinen ja arvaamaton paikka.
Khumbun jäätikkö on aktiivisinta aluetta -
jatkuvasti liikkeessä olevalla 16-kilometrisellä jäätiköllä.
Perusleiri sijaitsee sen alimman mutkan päällä.
Jotta huipulle pääsee etelärinnettä pitkin,
kiipeilijät kulkevat ylös jäätikköä pitkin -
pysähtyen akklimatisoitumaan useaksi yöksi matkan varrella.
Khumbu on maailman korkein jäätikkö.
Jotta voitaisiin ymmärtää, miten lämpenevä ilmasto vaikuttaa siihen,
retkikunta tutkii sitä monesta eri näkökulmasta.
Yksi retken suurimmista tieteellisistä kysymyksistä on se,
miten ilmastonmuutos näkyy korkeissa vuoristoissa.
Miten nopeasti jäätiköt muuttuvat?
Miten nopeasti niiden koko ja volyymi pienenevät?
Vastatakseen näihin kysymyksiin maantieteilijä Alex Tait -
johtaa työryhmää, joka kartoittaa jäätikön kokonaisuudessaan.
Yksityiskohtainen kartta on otos jäätiköstä nykypäivänä,
ja sen avulla muutoksia voidaan seurata tulevaisuudessa.
Tutkijat käyttävät sekä digitaalista skannausta että valokuvia -
kootakseen alueesta 3D-kuvan.
Chris Millbernin tehtävä on skannata ja valokuvata jokainen neliösentti.
Jos saamme alueesta skannauskuvan, sen pitäisi onnistua missä vain.
Ympäristö on haastavaa ja tänne on vaikea kiivetä,
JOHTAJA VIRTUAL WONDERS
joten saamme valokuvattua käsin vain tietyistä kulmista.
Drooneilla saamme laajempaa ja parempaa kuvaa -
ja toisenlaista perspektiiviä Everestin perusleiristä.
Käytämme Lidaria, joka käyttää skannaukseen laservaloa.
Se kuvaa kaksi miljoonaa pistettä sekunnissa -
mitaten etäisyydet tarkasti.
Se mittaa kaiken näköpiirissä olevan 360-asteen alueelta.
Sitten otamme korkearesoluutioisia kuvia, jotka liitämme mittoihin,
jotka olemme saaneet laserskannerin avulla.
Kartoittaakseen koko jäätikön, tutkimusryhmä nousee taivaalle -
ja käyttää apunaan helikopterin alle kiinnitettyä Lidaria.
Skannauksen ansiosta näemme, mikä on muuttunut vuoden kuluttua -
tai viiden tai kymmenen vuoden kuluttua. Erot nähdään selvästi.
Pystymme ymmärtämään ilmaston lämpenemisen vaikutusta Himalajalla -
lähinnä jäätikön suuruuden pohjalta.
Pohjois- ja etelänavan jälkeen -
Himalajalla on enemmän jäätynyttä vettä kuin missään muualla.
Korkeat vuoristoalueet ovat tärkeitä. Ne ovat vesivarastojamme.
Niissä on säilössä valtava määrä vettä.
Neljännes maan väestöstä on riippuvainen jäätikön vedestä.
Vuorten juurilla asuu satoja miljoonia ihmisiä,
jotka ovat riippuvaisia jäätiköiltä saapuvien jokien vesistä.
Arvokasta vettä säilövät jäätiköt ovat kutistuneet hälyttävää vauhtia.
Vuodesta 2000 lähtien jäätiköt ovat sulaneet tuplasti aiempaa nopeammin.
Ilman suunnitelmaa tulevan varalle -
Etelä-Aasiaa voi kohdata katastrofi.
Himalajalta sulaa noin 7,5 miljardia tonnia jäätä joka vuosi.
Tämä aiheuttaa kahdenlaista vaaraa.
Jos jäätiköt häviävät, yli miljardi ihmistä voi jäädä ilman vettä.
Lisäksi kun sulavedet vyöryvät vuorilta alas,
kuolettavat tulvat aiheuttavat välittömämmän vaaran.
Tähän asti ei juurikaan ole ollut mahdollista ennustaa katastrofeja -
ja siten pelastaa ihmishenkiä.
Tom Matthews ja Baker Perry haluavat siihen muutoksen.
He aikovat pystyttää sääasemien verkoston -
viiteen tarkoin valittuun paikkaan pääkiipeilyreitin varrelle.
Viimeinen asemista pystytetään mahdollisimman lähelle huippua.
SÄÄASEMA
Kaikki asemat mittaavat lämpötilaa, kosteuspitoisuutta,
ilmanpainetta ja tuulen nopeutta.
LÄMPÖTILA- JA KOSTEUSSENSORI
Asemat tuottavat jatkuvasti ajantasaista tietoa,
joka auttaa laatimaan täsmällisiä sääennusteita.
TUULIMITTARI SALAMASUOJA
Yksi asemista pystytetään lähelle perusleiriä.
Osa siitä kiinnittyy jäätikölle.
Se pitää maston pystyssä. -Hyvä.
Tiesimme, että nousu muuttuisi aina vain vaikeammaksi.
Sherpojen muodostama tiimi olisi avainasemassa.
Meidän piti olla ripeitä ja tehokkaita,
jotta saisimme asemat pystyyn mahdollisimman nopeasti.
Kun perusleirillä työt oli tehty, pystyimme siirtymään ylemmäs.
Onko kaikilla maski ja regulaattori?
Pelkäsimme jäätikön ylitystä, jääpilarien sortumista -
ja lumivyöryjä.
Välillä tuntui ylivoimaiselta miettiä, mitä oli vielä edessä.
ILMASTOTUTKIJA
Neljän viikon ajan tutkijoista ja sherpoista muodostuva tiimi -
nousisi perusleiristä aina vain lähemmäs Everestin huippua.
He pystyttäisivät sääasemia ja keräisivät jäänäytteitä.
Ykkösleiri sijaitsee Khumbun jäätikön yläpuolella.
Toinen leiri löytyy keskeltä luonnon muokkaamaa amfiteatteria,
joka on lumimassan peitossa.
Kolmas leiri on pystytetty 7 000 metriin.
On vaikea uskoa, että siellä on leiri.
Vasta, kun nousee kolmosleirille,
näkee, että jään ja lumen keskeltä löytyy kolo.
Siellä on paikka, johon teltat voi pystyttää.
Sieltä ryhmä kiipeää nelosleirille, joka sijaitsee South Colissa.
Vuorenhuippu näkyy yhä yläpuolella.
South Colista on kiivettävä -
sama matka kuin Englannin korkeimmalle vuorelle.
Balcony on viimeinen lepopaikka ennen huippua.
Kello on neljä aamulla. Lähdemme ylittämään Khumbun jäätikköä.
Toivottavasti pääsemme yli nopeasti ja pääsemme turvassa ykkösleirille.
Kaikki hyvin.
Jännittää. -Niinpä.
Nousun ensimmäinen vaihe koettelee sekä taitoja että hermoja.
Viime vuosina eniten ihmisiä on kuollut Khumbun jäätiköllä.
Se on teknisesti vaikein nousukohta.
Siellä turvallisia reittejä ei ole montaa.
Edessä on päivän ensimmäiset tikkaat. Eiköhän lähdetä kiipeämään.
Sitä on koko ajan korva tarkkana äänten varalta -
kuullakseen, onko jotain tulossa päin.
Jos riskejä ei olisi niin paljon,
eikä tarvitsisi pelätä jäälohkareita tai lumivyöryjä,
ILMASTOTUTKIJA
se olisi paljon hauskempaa. Se on kuin ylittäisi esterataa.
Riskit ovat tiedossa. Se on venäläistä rulettia.
Jokainen ylhäältä kuuluva paukahdus ja jyrinä -
herättää pelkoa.
Toivon, että retken jälkeen tiedämme jäätiköistä enemmän -
ja pystymme laatimaan teorian siitä, mitä jäätikölle on tapahtumassa.
Miksi sääolot voivat muuttua vuorokaudessa niin nopeasti?
Miten voimme ennustaa sitä?
Mount Everestin vaarat ovat tavallisia ja odotettavissa,
mutta tänä vuonna täytyy varautua myös uudenlaiseen riskitekijään.
Monen elinaikainen haave on koitunut kohtaloksi.
Kokemattomien kiipeilijöiden ja ruuhkautumisen vuoksi -
Everestillä on tapahtunut kuolintapauksia tavallista enemmän.
Epäonneksemme olimme Everestillä ruuhkaiseen aikaan.
Ylöspäin voi kiivetä vain, kun sää sen sallii.
Kiipeilyyn sopivat sääolot olivat vähissä.
Olemme jumissa jäätiköllä kaksien pystysuorien tikkaiden kohdalla.
Osalle ne ovat haastavia.
Täällä on jumissa 150 ihmistä.
Pysyttelemme vähän etäämmällä. Tilanne ei ole kovin turvallinen.
Tässä menee tovi, joten parempi vain ottaa iisisti.
Kärsivällisyys palkitaan.
Sormet ja varpaat alkavat jäätyä.
Selviän kyllä.
Kaikki hyvin.
Se on hieno paikka, jota on vaikea kuvailla. Tilanne on stressaava -
ja henkisesti raskas,
koska pään yläpuolella roikkuu jäälohkareita.
Kun pääsee ykkösleirille, sitä miettii vain,
GLASIOLOGI
että olipa se upeaa.
Hengittäminen on raskasta.
TOIMITUSJOHTAJA
Nyt olo on mieletön. Tämä on palkitsevaa.
Tämä oli hieno päivä.
Ryhmän noustessa yhä vaarallisempiin korkeuksiin...
Tutkimme veden suodattumista.
...perusleirillä... -Keräämme vesinäytteitä,
kääntelemme kiviä ja katsomme, mitä alta löytyy.
...biologi Tracie Seimon ja hänen miehensä Anton Seimon -
tutkivat eliöitä, jotka selviävät näissä oloissa paremmin.
Tämän alueen monimuotoisuudesta tiedetään vähän.
Biodiversiteettitutkimuksemme on täällä ensimmäinen laatuaan.
Olemme 5 300 metrin korkeudessa.
Yritämme löytää eliöitä mahdollisimman korkealta.
Kiintoisaa. Täällä on enemmän elämää kuin uskoisi.
Täältä löytyy ruohomätästä ja sammalta.
Ne kasvavat pikkukivien ja kivilohkareiden alla.
Tämä on hyvin hauras kasvi.
Oikea alppipuutarha.
Täältä löytyy kolmisukashäntäisiä, jotka ovat sukua sokeritoukille.
Sillä on pitkät siimat, joten se on kolmisukashäntäinen.
Radikaalit muutokset, joihin nämä lajit joutuvat täällä sopeutumaan,
voivat antaa osviittaa siitä,
mitä muualla maailmassa on odotettavissa ilmaston lämmetessä.
Saamme vihiä asioista, joita on tavattu jo muualla maailmassa -
ja joita luultavasti tavataan jatkossa enenevissä määrin.
Jään sulaessa lumiraja nousee ylemmäs.
ILMASTOTUTKIJA
Koko biosfääri nousee yhä ylemmäs.
Miten nopeasti se nousee? Mitkä lajit nousevat nopeimmin?
Mitkä jäävät jälkeen?
Ryhmän noustessa yhä korkeammalle -
suurimman vaaran aiheuttaa se, mitä he ovat tutkimassa. Nimittäin sää.
Pelkona ovat olosuhteet, joita ei voi hallita, eli sää.
Sitä yritämme pitää eniten silmällä,
KIIPEILYNJOHTAJA
jotta emme aseta ryhmää vaaraan.
Kylmyyteen ollaan varauduttu,
mutta tuuli aiheuttaa eniten ongelmia.
Muutimme suunnitelmaa. Meidän piti lähteä huomenna,
mutta sääolojen kannalta on järkevämpää lähteä jo tänään.
Kaikki haluavat päästä ylös, mutta...
Vähän tietysti mietityttää se,
miten kroppa reagoi korkeuteen,
paljonko on ruuhkaa ja millainen sää on, mutta nyt on aika lähteä.
Tutkijoiden ja sherpojen reagoidessa muuttuviin sääoloihin -
Pete pitää ryhmiä tarkoin silmällä perusleiriltä käsin.
Olen aina huolissani ihmisistä, jotka ovat vastuullani Everestillä,
etenkin, jos en itse nouse perusleiriä ylemmäs.
Vaikka joku ymmärtäisi vuoria ja luontoa,
ei silti tiedä aina, kehen luottaa.
Pete Athans tietää paremmin kuin moni, miten julma Everest voi olla.
Hän oli vuorilla yhdellä sen synkimpänä päivänä.
10. toukokuuta 1996 Pete nousi kuudetta kertaa Mount Everestille.
Hän kuuli uutiset saavuttuaan illansuussa kolmosleirille.
Kuulimme noin kello 23, että 16 ihmistä -
oli jäänyt saapumatta nelosleirille 8 000 metriin.
Jätimme kaiken -
ja lähdimme ylös nelosleirille apuun.
Aiemmin sinä päivänä usea ryhmä oli lähtenyt nousemaan kohti huippua.
Viivästysten ja ruuhkien takia -
monen matka hidastui -
ja osa yritti päästä huipulle vielä myöhään iltapäivällä.
Päivän kääntyessä iltaan voimakas lumimyrsky peitti vuoren alleen.
Tuuli oli todella navakkaa. Lunta satoi, ja näkyvyys oli huono.
Kiipeilijät eivät päässeet nelosleirin suojiin,
vaan jäivät sääolojen armoille.
Kahdeksan ihmistä menetti henkensä.
Tällaisten tragedioiden välttäminen -
on yksi syy lisää saada sääasema paikalleen.
Jos sääoloja voitaisiin ennustaa tarkemmin,
jotta vältyttäisiin yllätyksiltä, se voisi pelastaa henkiä.
Olemme kolmosleirillä.
Saavuimme juuri kakkosleiristä.
Matka oli lähes kohtisuoraa nousua.
VUORISTO-OPAS
Näimme kaikenlaista säätä.
Ensin paistoi kuumasti, ja sitten tuli lunta. Nyt sää taas selkenee.
He saapuvat sinne puoli kuuteen mennessä.
Sherparyhmä tapaa heidät kolmosleirillä kello 5.30.
Kyllä. -Selvä. Se on hyvä aika.
He saapuvat South Coliin melko varhain.
Kuulostaa hyvältä. Huomiseen! -Perusleiri kuittaa.
Aamu oli kylmä, mutta kohta olemme perillä. Sherpat saapuivat juuri.
Kamat kasaan, happinaamarit päähän, ja kohti nelosleiriä.
Ylös vain. South Coliin ei ole pitkä matka.
On hienoa päästä ylemmäs.
Mietin moneen otteeseen, mitä ensimmäiset Everestille kiivenneet -
ovat mahtaneet miettiä nousun eri vaiheissa.
Se, mitä edessä on, on ollut epävarmaa, eikä ole voitu tietää,
muuttuisiko reitti mahdottomaksi kiivetä.
En tiedä, miten he saivat pelkonsa hallintaan,
kun he jatkoivat nousua kohti huippua.
Tämä ryhmä haluaa saavuttaa muutakin kuin pelkän huipun.
Mario voi viimein ottaa jäänäytteitä, joita tuli hakemaan.
Olemme nelosleirillä South Colissa.
Puolen tunnin matkan päästä löytyy kaunista, sinistä jäätä.
Uskon, että se on hyvin vanhaa jäätikköä,
ja haluaisin kairata parin metrin syvyyteen päältä -
ja metrin tai kahden syvyyteen pohjalta. Toivottavasti se onnistuu.
Jääkairausnäytteet ovat oikeita mysteerejä.
Teemme työtä historioitsijoiden, arkeologien ja kemistien kanssa.
Jäänäytteet kertovat, mitä ilmakehässä on tapahtunut.
Jääkairausnäytettä ei ole koskaan kerätty näin korkealta.
Tämä avaa tieteelle aivan uusia ovia.
Se on meille tuntematonta aluetta.
Kuolemanvyöhykkeellä yli 8 000 metrissä virheisiin ei ole varaa.
Tuuli on navakkaa.
Aikaa on vain pari tuntia.
Sinä aikana pitää saada kairattua,
nostaa näyte ylös ja saada se säilöön.
Virheitä voi sattua monessa kohtaa.
Kairatessa jää on joka kerta erilaista.
Emme tienneet, mitä odottaa.
Kun kaira pureutui jäähän,
se meni aina vain syvemmälle.
Oli helpotus nähdä, että kairaus onnistui.
Se oli hieno hetki, sillä kaikki stressi kaikkosi.
Otin maskin kasvoiltani ja iloitsin siitä, että onnistuimme.
Kaikki olivat innoissaan siitä, että jää oli hyvää.
Teimme töitä mahdollisimman nopeasti.
Pari, kolme kertaa vielä, ja tämä oli tässä.
Mitä syvemmälle kaira porautui, sitä kauemmas historiassa mentiin.
Kymmenestä metristä löytynyt jää voi olla viisi tuhatta vuotta vanhaa.
Olen tavattoman iloinen.
Kohta lopetamme. Kairaaminen käy vaikeammaksi, mutta tämä on upeaa.
Jään laatu on mieletöntä.
Tuo oli seitsemäs.
Mahtavaa!
Siistiä!
Kiitos kaikille!
Jotta voimme ennustaa tulevaa paremmin,
meidän on palattava aikaan, jolloin ilmasto oli kylmempää.
Oliko myrskyjä enemmän vai vähemmän?
Satoiko enemmän vai vähemmän?
Alapuolella olevassa laaksossa toinenkin tiimi kerää tietoa siitä,
millainen ilmasto on aikanaan ollut.
Heidän haasteenaan ei ole jää, vaan vesi.
Geologit Mary Hubbard ja Ananta Gajurel keräävät mutanäytteitä,
jotka sisältävät eliöitä satojen vuosien takaa.
Menemme lautoilla järvelle keräämään sedimenttinäytteitä.
Kiinnitämme kaksi venettä yhteen -
ja keräämme näytteen pohjasta.
Uutta vettä virtaa järveen vuosittain,
ja se tuo maa-ainesta mukanaan.
Lisäksi tuuli on lennättänyt siitepölyä puista ja kasveista.
GEOLOGI
Siitepöly on varastoitunut järveen. Ne ovat tallessa.
Koska ilmasto muuttuu, kaikki tieto, jonka saamme käsiimme -
ja jonka avulla näemme, miten ilmasto muuttuu, on arvokasta.
Saamme eräänlaisen nauhoitteen ilmaston tilasta,
GEOLOGI
ympäristöstä ja lähes kaikesta siltä ajalta.
On tärkeää ymmärtää menneisyyttä,
jotta voidaan ennustaa, mitä tulevaisuudessa tapahtuu.
Voitko nostaa tämän?
Laske se reikään.
MITTARI
Käytämme välinettä, jossa on putki maa-aineksen keräämistä varten.
Laskemme sen alas, ja painovoima vetää sen pohjaan.
SEDIMENTTI
Putken päällä on pieni paino.
Sitä nostetaan 20 - 25 senttiä, ja sitten se lasketaan takaisin.
Sama tehdään moneen otteeseen, jolloin putki pureutuu mutaan.
Hyvä. Se meni alemmas.
Vuoristossa lähes kaikki on haastavaa.
Voimat eivät ole entisenlaiset niissä korkeuksissa.
Pitäkää se pystysuorassa. Mutaa on. Pitäkää pystysuorassa!
Maa-aines oli odotettua painavampaa.
Mutaputkilo on pidettävä pystysuorassa,
kunnes se saadaan suljettua. Se tapahtuu vasta rannassa.
Kun nostamme putkilon ylös,
emme näe, mitä sisällä on.
Tunne on sama kuin saisi paketoidun joululahjan.
Vasta, kun pääsemme laboratorioon,
näemme eri kerrokset näytteessä.
Reitillä on ruuhkaa.
8 000 metrissä ryhmällä on edessään ainoa mahdollisuutensa -
nousta maailman korkeimmalle huipulle.
Heillä on vain pari tuntia aikaa sääaseman pystyttämiseen.
Vuoden valmistelut kulminoituvat tähän hetkeen.
Pora on pakattu. Täytän pullot,
sillä aiomme nousta huipulle noin kello 23.
Poraamme ja pystytämme sääaseman.
Korkeimmat asemat. Toivotaan parasta.
Valjaat päälle ja jääraudat jalkaan.
Lähdemme nousemaan viimeistä 850 metrin matkaa huipulle.
On täysin tyyntä. Olosuhteet eivät voisi olla paremmat.
Valehtelisin, jos väittäisin, etten ole hermostunut. Olen minä.
Ei kai auta muuta kuin lähteä nousemaan.
Nostatko kakkoseen? -Selvä.
Lähdimme kohti tuntematonta keskellä yötä.
Olimme täysin riippuvaisia vaatetuksestamme,
jääpiikeistä ja happinaamareista.
Ne pitivät meidät hengissä. Se veti nöyräksi.
Eiköhän lähdetä! Olemme valmiita.
Lähdimme nousemaan ylöspäin. Edessä näkyi muita kiipeilijöitä.
Osa oli paluumatkalla. Tuntui kuin suuntaisi sotavyöhykkeelle.
Minä ainakin olin hyvin tietoinen siitä, että ympäristö oli vierasta.
Tilantaju katoaa.
Päässä on otsalamppu, ja lumi pöllyää.
Tuntuu, että silmien ohi kulkee pieniä tähtiä.
Sen lisäksi näkee vain kiipeilykaverin selän.
Kaunis aamu. Lunta satelee hieman.
Pelkäsin, olisiko kiipeilijöitä liikaa.
South Colista Balconylle -
kulki pitkä valojono, ja lähes kaikki olivat paikallaan.
Ruuhkaa oli niin paljon,
että he tajusivat, että ryhmä voisi olla vaarassa -
ja/tai että tehtävä vaarantuisi.
Matka hidastui. Olemme ison väkijoukon keskellä.
Tämä on rankkaa. Koville ottaa.
Ihmisiä on liikaa. Olemme Balconylla.
Ihmisiä on pitkä jono. Matka taittuu hitaasti.
Tämä on... Isoin ongelma on kylmyys.
Kädet ja varpaat ovat jäässä, koska kiipeäminen on hidasta.
Tiesimme, että ruuhka saattaisi olla ongelma.
Koska jonossa oli mennyt niin kauan,
aika ja happi eivät olisi riittäneet.
Vain 500 metrin päässä Everestin huipulta ryhmän on päätettävä,
odottavatko he reitin tyhjenevän ja koettavat päästä huipulle -
vai pystyttävätkö he sääaseman Balconylle.
Panuru taisi ehdottaa sitä,
että pystyttäisimme sääaseman Balconylle.
Sherpajoukon johtaja Panuru teki lopullisen päätöksen.
Hän oli ryhmän kokenein, ja hän näki tilanteen.
Maski jäätyi. En saanut henkeä.
He ajattelivat, ettei olisi riittävän turvallista
yrittää pystyttää asemaa kahdessa, kolmessa tunnissa
ja palata takaisin alas niillä happivarastoilla.
Koska ryhmällä oli paljon työtä edessään, he olivat yksimielisiä.
He päättivät pystyttää korkeimman sääaseman Balconylle.
Olin tietysti hieman pettynyt siitä,
etten päässyt hieman korkeammalle,
mutta kukaan meistä ei ollut paikalla vain päästäkseen huipulle.
Meillä oli tärkeä tieteellinen työ tehtävänämme.
Siihen meidän piti keskittyä.
Odotamme, että poran akku lämpenee.
Tajusimme, että akut -
olivat liian jäässä toimiakseen.
Niissä ei ollut riittävästi virtaa.
Yritämme lämmittää akkuja takkien sisässä kainaloissamme.
Toivottavasti se tehoaa. Aurinko on nousemassa. Ehkä se auttaa asiaa.
Akut eivät toimi näin kylmässä. Pakkasta on noin 31 miinusastetta.
Me ja akut kärsimme siitä. Ei auta kuin odottaa.
Paniikki alkoi iskeä.
Ryhmä odotti tunnin.
Sitten akut alkoivat toimia.
Kun akut alkoivat toimia, aloimme heti pystyttää asemaa.
Sitten pääsimme itse työhön.
Kiinnitimme anturit järkevimpään järjestykseen.
Liu'utimme ne paikalleen. Sherpat tekivät sitä omatoimisesti,
sillä olimme käyneet sen läpi monta kertaa.
Tarvitaanko lapiota?
Tässä on hyvä.
Tuuli puhaltaa.
Radio.
Mikä on lämpötila?
Käynnistetään. Kolme, kaksi, yksi.
Päällä on!
Ladataan.
Hienoa työtä!
Saimme sääaseman juuri pystytettyä.
Tämä on kiistatta korkein sääasema. Se sijaitsee Everestin Balconylla.
Sherpat tekivät hienoa työtä. Asema saatiin nopeasti pystyyn.
Odotan innolla, että pääsen tutkimaan dataa.
Sääasema lähettää tiedot Washington D.C:hen.
Emme olisi pystyneet siihen -
ilman sherpojen apua.
Himalaja on heidän kotinsa. He antoivat meidän tulla kotiinsa -
tekemään tutkimusta ja pääsimme vielä turvallisesti takaisin.
Everest on mieletön, ikoninen paikka.
Tieteelliseltä kannalta se oli mieletön tilaisuus -
edistää ilmastonmuutoksen tutkimusta -
tavalla, joka ei onnistuisi mistään muualta käsin.
Tutkimusretki oli onnistunut, mutta tieteellinen työ on vasta alussa.
Näytteistä ja kerätystä datasta riittää tutkittavaa vuosiksi.
South Colista kerätty jää on erilaista,
sillä se on muodostunut navakan tuulen pyöristämistä kiteistä.
Jää on kaunista. En ole nähnyt vastaavaa ennen.
Jäänäytteen varhaiset tutkimukset paljastavat jotain yllättävää.
Jään ylinkin kerros on 2 000 vuotta vanhaa.
Tämä kertoo siitä, että jäätikköä on sulanut valtavasti.
Jopa yli 8 000 metrissä.
Se osoittaa, että ihmisten toimet ovat vaikuttaneet koko planeettaan,
jopa sen korkeimpiin huippuihin.
Montanassa Mary Hubbardin keräämät mutanäytteet kertovat samaa tarinaa.
Kerrokset erottuvat näytteestä, mutta kysymyksiä riittää.
Kuinka vanhaa muta on? Miltä aikahaarukalta saamme tietoa?
Käsityksemme mukaan -
muta on noin 2 000 vanhaa.
Kerrostuma on kaunista aivan alas asti.
Mutakerrokset kertovat, millaisia kasveja ja eläimiä alueella on ollut -
satoja ja tuhansia vuosia sitten.
Siitepölynäytteet paljastavat, että lähiaikoina -
puulajeja on ollut enemmän,
kun taas aiemmin ruohokasveja ja pensaita on ollut enemmän.
Metsät ovat päässet levittäytymään laaksoissa hieman korkeammalle.
Metsä nousee ylemmäs. -Jäätikköä on sulanut.
Haluamme ymmärtää, mitä tulevaisuudessa on odotettavissa.
Dataa saadaan jatkuvalla syötöllä maailman korkeimmalta vuorelta.
Se kertoo, mitä tulevaisuus tuo tullessaan.
Näyttää siltä, että lumi ja jää sulavat herkemmin -
ja vähenevät nopeammin kuin uskoimme aiemmin,
ennen kuin nousimme Everestille ja pystytimme sääasemat.
Ratkaisevaa on se, että jos ymmärrämme, mitä on odotettavissa,
missä muutosta tapahtuu ja millaisia muutokset ovat,
voimme tehdä pätevämpiä ennustuksia.
Voimme muokata elämäämme niin, että elämänlaatumme -
voisi olla tulevaisuudessa parempaa kuin nyt.
Sata vuotta sitten George Mallorylta kysyttiin, miksi nousta Everestille.
Hän vastasi, että koska se on olemassa.
Minusta Everestille kannattaa nousta, koska se on valaisevaa.
Se voi kertoa tarinoita ja auttaa ymmärtämään maailmaa, jossa elämme.
Tekstitys: Satu Mustajärvi