Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MERIDA, MEKSIKAMIRUŠO PIEMIŅAS DIENA
Meridas pilsēta Jukatanas pussalā
ir vieta, kur notika lielākā kataklizmamūsu planētas vēsturē.
Tieši te nokrita vesels asteroīds.
Tas notika miljoniem gadupirms cilvēku rašanās,
un tomēr šis ugunsbumbas rituālsšķiet kā šī notikuma attēlojums.
Protams,senie maiji par to nevarēja zināt.
Mēs nezinām,kas nākotnē vēl nokritīs uz Zemes...
ČEĻABINSKA, SIBĪRIJA
...galu galā mūs iznīcinot,
bet tas izskatīsieskā šī ugunsbumba virs Sibīrijas,
tikai būs daudz lielāks.
Vienkāršu auto videoreģistratoru ieraksti
šķiet kā zinātniskā fantastika.
Viesi no citām pasaulēm,
no Visuma tumsas, ir mūs apciemojuši,
un neskaitāmi citi vēl ir ceļā.
VOLFKRĪKAS KRĀTERISRIETUMAUSTRĀLIJA
Ja notiks kas nozīmīgs,
tas izgaismos debesjumu pat dienā.
Bet tas varbūt būs pēc miljoniem gadu.
Meteorīti ir krituši uz mūsu planētasvienmēr,
un lielākie pat ir mainījuši Zemes ainavu.
Taču tie ir arīdziļi ietekmējuši kultūras.
Uzskatāms piemērs - islāma kultūra.
Sena leģenda vēsta,
ka Dievs no debesīm sūtījis akmeni,
lai Ādamam un Ievai parādītu vietu,kur celt altāri.
Meteorīts nokrita vietā,
kur vēlāk tika uzcelta svētā pilsēta Meka.
MEKA, SAŪDA ARĀBIJA
Šī ir musulmaņu pasaules svētākā vieta.
Tās centrā ir Kaaba.
Kaabas austrumu stūrīiestiprināts Melnais akmens.
Tas tika godāts jau pirmsislāma laikos -
vismaz tūkstoš gadu pirmspravietis Muhameds dibināja islāmu.
Melnais akmensir ievietots sudraba ietvarā,
un nevienam nav ļauts to analizēt,
taču nav tikpat kā nekādu šaubu,ka tas ir meteorīts.
Islāms ir reliģijaar 1,9 miljardiem ticīgo.
Melnais akmens ir viena nosvētceļnieku godātākajām relikvijām.
Neskaitāmi miljoni cilvēkuvēlas tam pieskarties un to noskūpstīt.
Nebūdami musulmaņi, mēs svētajā pilsētānemaz nedrīkstam spert kāju,
tāpēc mums bija jāiztiekar kāda ticīgā mobilā telefona ierakstu.
Atgriežamies Austrālijas tuksnešaklusajos plašumos.
Klaivs Openhaimersno Kembridžas Universitātes,
kurš sāka šo mūsu filmas ceļojumu,man klāsta...
Zinātnieki par šo milzīgo bedriuzzināja tikai 1947. gadā,
kad to pamanīja no gaisa.
Krāteris ir apmēram kilometru plats.
KLAIVS OPENHAIMERS
Un tas izveidojās, kad dzelzs asteroīds -
karakuģa lielumāun ar 15 kilometru sekundē lielu ātrumu -
ietriecās zemē.
Krātera sienas ap pamatni
veido senie akmeņi,
kas triecienātika sadragāti un izsvaidīti.
Pats meteorīts gandrīz pilnībā sašķīda,
un tikai dažas tā daļas
ir atrastas izkaisītas apkārtējā tuksnesī.
Izmešu izvietojums
liek noprast,ka bolīds ir nācis no turienes.
Temperatūra bija tik neiedomājami augsta,
ka radīja spēcīgu termālu plūsmu,
kas uzšāvās caur atmosfērulīdz pat stratosfērai
un ļoti plašā apkārtnēizbārstīja izkausētus iežus.
Un, protams,bija milzīga seismiska enerģija,
ko radīja trieciens, -
tātad spēcīgas zemestrīces.
Te mēs esam tuksneša vidū,
bet iedomājies,ja tas viss notiktu mūsdienu pilsētvidē.
Postījumi būtu prātam neaptverami.
Vai kādam jelkad ir uzkritis meteorīts?
Bija kāda sieviete,kurai trāpīja meteorīts,
kas izgāja caur viņas mājas jumtu,caur griestiem,
un uzkrita viņai, kamēr viņa sēdējaatzveltnes krēslā un skatījās televīziju.
Silakogas meteorīts.
1954. G. 30. NOVEMBRISPLKST. 12.46
Viņa izdzīvoja,taču dabūja pamatīgu zilumu.
ENA HODŽESASILAKOGA, ALABAMA
Lai gan krātera apkārtneizskatās drūma un nepievilcīga,
šajā apvidūvienmēr ir dzīvojuši aborigēni.
Daudzi no viņiempelna iztiku kā mākslinieki.
BILILUNAS MĀKSLAS CENTRS
Arī tuvējās Bililunas kopienasiedzīvotāji.
Viņi nevarēja būt šī trieciena lieciniekipirms vairāk nekā 100 000 gadu,
bet bija arī nesenāki notikumi,
kas varēja aizsākt kultūras atmiņu.
Viņu gleznās bieži parādās krātera motīvs,
bet tā nozīme ir dziļāka.
Mēs satikām Keitiju Dārkiju -
vienu no šīs kopienaslabākajām māksliniecēm.
Šī ir viena no jūsu gleznām?
Apskatīsim šo!
Lūdzu, pastāstiet, uz ko mēs skatāmies.
Tā ir brīnišķīga glezna.
Šis ir smilšu kalns...
un tā ir zāle.
Un tur nav karnti - kartupeļu.
KEITIJA DĀRKIJAMĀKSLINIECE
Vecie ļaudis stāstīja, ka senos laikos...
kāds vīrs devies medītotrpus strautam. Medīt putnus.
Viņš esot gājis caur tuneli zem upes,
bet mēs to saucam par strautu.
Viņš nonāca otrpus krāterim
un tad aizgāja atpakaļ uz to vietu,no kurienes bija devies
medībās.
Un krāteris šajā stāstā -kā tas izveidojās?
Kāda ir tā izcelsme?
Nu, kartiya pasaulētur esot nokritis meteorīts.
-Tas ir mūsu, balto cilvēku, stāsts.-Balto cilvēku stāsti.
Runā, ka tur esot nokritusi zvaigzne.
Bet senči un vecie ļaudis mums stāstīja,
ka krāterī iekritusi Varavīksnes čūska.
Tā nu mums irtrīs dažādi stāsti par šo krāteri,
bet tie savijas vienā.
Mēs turp vedam bērnus.
Katru nedēļas nogali mēs tur nometņojam.
Tur mēs jūtamsavu senču un tuvinieku klātbūtni -
ka viņi mūs aizsargā -,kad kāpjam lejā un apmeklējam krāteri.
Mums tā ir ļoti īpaša vieta.
Arī mūsu ģimenēm.
Meteorīti ir krituši kur kurais.
Kāda meteorīta nokrišana Elzasas reģionāFrancijā ir bijusi īpaši nozīmīga.
Šeit tas mainīja ļaužu ikdienas dzīvi.Ietekmēja vēsturi.
Tālumā ir Ensisaimas pilsēta.
ENSISAIMAELZASA, FRANCIJA
15. gadsimtā šeit tapa pasaules vēsture,
jo Hābsburgu impērijaileģitimitāti bija piešķīris
no debesīm krītošs akmens.
Plāksne iezīmē vietu, kur tas nokrita.
Klaivs šurp atvedaprofesoru Saimonu Šaferu -
savu kolēģi no Kembridžas Universitātes.
SAIMONS ŠAFERSKEMBRIDŽAS UNIVERSITĀTE
Viņš ir zinātnes vēsturnieks un viensno retajiem vēl sastopamajiem erudītiem.
Kas notika tajā dienā...1492. gada 7. novembrī?
Tātad tajā neparastajā dienā
debesīs dienvidaustrumu pusēparādījās ugunsbumba - tur -,
kas kustējās neticami ātriun tuvojoties izdeva svelpjošu skaņu.
Un tad nogāzās šajā laukāap pusdivpadsmitiem dienā.
Saskaņā ar vairumu liecību
uz lauka bijis tikai viens cilvēks.
Ganuzēns.
Viņš varētu būtu redzējiskaut ko ārkārtīgi neparastu.
Viņš varētu būt redzējis,kā 130 kg smags akmens nogāžas laukā
un izsit tur bedri.
1492. gada 7. novembris,
brīdis, kad šis akmens nokrita,
bija tikai dažas dienaspēc kāda cita vēsturiska notikuma:
Kristofora Kolumbaun viņa komandas ierašanās
Jaunajā pasaulē, Karību salās.
Galu galā, tieši pateicoties Kolumbam,
šajā laukā aug kukurūza.
Šis ir rezultāts tam, ka Eiropaslauksaimniecībā pēkšņi ienāca kultūraugi,
kas līdz tam bija auguši tikai Amerikā.
Akmens nokrišana tiešām bija tik svarīga,
ka ir dažas hronikas, kurās par 1492. gadu
ir pieminēts tikai Ensisaimas akmens
un par Kolumbu nav neviena vārda.
Tas bija nokritis, iespējams,ar dievišķu nolūku, kā viņi domāja,
ļoti tuvu ārkārtīgi nozīmīgai pilsētai -
Ensisaimai Elzasā.
Ensisaima tolaik
bija Austrijas spēku galvenā mītne
šajā pasaules daļā.
Un divas nedēļas pēc akmens nokrišanas
pilsētā ieradās arīAustrijas militārais komandieris
virspavēlnieks Maksimiliāns.
Bet, dieva dēļ,kāpēc šis akmens nokrita šeit, tajā laikā?
Šis akmens šajā laukā nokritatieši Dieva dēļ.
Tā laika cilvēkiem
brīnumainas, pārdabiskas zīmes no debesīmbija vēstījumi.
Tā bija gluži kāDieva sūtīta e-pasta vēstule
Maksimiliāna pavalstniekiem,
lai pateiktu,ka viņa valdīšana ir likumīga,
ka viņš sakaus savus ienaidniekus
un ka vajadzētu pakļauties viņa pavēlēm.
No kurienes jūsosir šī aizrautīgā interese?
Man šķiet, attiecībā uz meteorītiemmani aizrauj doma,
ka tiem ir kāda jēga, tiem ir nozīme.
Tie uzrodas, kā agrāk domāja,kopā ar citām nelaimēm.
Ar miesas kaitēm, vardēm un asins lietu.
Ar mēri un citām katastrofām.
Kas tāds kā meteorīts ir organisms,
gandrīz vai dzīvnieks, kas ar mums runā.
Manuprāt,tā ir ļoti spēcīga un daiļrunīga ideja.
Ideja, ka meteorītiem ir nozīme
un ka cilvēces uzdevums ir saprast,kāda šī nozīme ir.
Saimons Šafers būtu varējis turpināt,
negarlaikojot klausītāju,vēl astoņas stundas no vietas.
Bet mēs gribējām vietējā muzejā redzēt to,kas palicis pāri no īstā akmens.
Tas šķiet nereāls, iztēli rosinošs.
Mūs gribēja sastapt pilsētas mērs.
Te viņam līdzās stāv meteorīta entuziasti.
Šī emblēma ir no viduslaiku kokgriezuma.
Tā te ir visur.
Bet mūsdienās ir jādomā gan par pagātni,gan par nākamajiem gadsimtiem.
Vai šie akmens brālības locekļi
prāto par tālu nākotni?
Ko viņi domā?
Kādi tālejoši plāni viņiem ir?
Ja nu cilvēce izzustu?
Ko mēs atstātu nākotnes astronautiemno kādas svešas galaktikas,
lai parādītu,ka nepametīsim ievainotu biedru?
Tieši blakus akmenimmēs ieraudzījām šo instalāciju.
"Labdien! Mani sauc Žans,"
saka simulakrs,cerot, ka citplanētieši saprot franciski.
"Es esmu ogļracis.
Un, lūk, cik skaistaizskatījās mūsu pasaule."
"Kad naksnīgajās debesīs kļuvaredzamas mūsu planētai draudošās briesmas,
mēs veicām piesardzības pasākumus.
Pazemē izrakām tuneļusun izbūvējām nojumes.
Domājam,ka varēsim izdzīvot veselu desmitgadi.
Ja mūs piemeklēs liela kataklizma,
esmu pārliecināts,ka cilvēce spēs to pārdzīvot.
Bet es neesmu pravietis.Esmu tikai ogļracis."
"Lai jums veiksmīga viesošanās!"
ARĒNA VALLHALL
OSLO, NORVĒĢIJA
Nākamais galamērķis -lielā sporta arēna Oslo Norvēģijā.
Tik plaša,ka tajā ietilpst vesels futbola laukums.
Taču mūs interesēja tās jumts
un šis cilvēks - Juns Lāšens,
Norvēģijas slavenākais džeza mūziķis.
JUNS LĀŠENS
Taču uz šī lielā jumta viņš atrodas tāpēc,ka ir zinātnieks amatieris.
Kā tas viss sākās?Kā jūs atradāt šo vietu?
Es meklēju... Google Earth
un atradu lielāko jumtu,ko varēju ieraudzīt.
Tolaik šī sporta arēnadroši vien bija lielākā Oslo.
Un tad es sapratu...
ka mazi objekti ripos lejup pa slīpni,savāksies šeit
un paliks notekas tuvumā.
Kā mēs redzam, te ir daudz gružu,
bet tajos mēs atradīsimkosmisko putekļu daļiņas.
Kā jūs sākāt?
Jums četrus gadu desmitus ir bijusiveiksmīga mūziķa karjera.
Kāpēc jūs nolēmāt kāpt uz jumtiem?Vai lai aizbēgtu no faniem?
Nē. Es vienmēr esmu vācis akmeņusun interesējies par ģeoloģiju.
Tas visu mūžu ir bijis mans vaļasprieks.
Tas notika pirms desmit gadiem -kādurīt, brokastojot ārā,
es ieraudzīju uz galdamirdzošu, melnu punktiņu,
kura pirms divām sekundēm tur nebija.
Es to pacēlu ar pirkstu
un, būdams mineralogs amatieris,
sapratu: "O, patiesībā tas ir akmentiņš."
Un mēs prātojām:
"No kurienes tas uzradās?Varbūt no kosmosa? Nezinu."
Bet tad es sāku meklētinformāciju internetā un uzzināju,
ka ir tādasdīvainas, sīkas kosmisko putekļu daļiņas,
ko sauc par mikrometeorītiem.
Un tā viss sākās.
Un, jūsuprāt, tie te ir.
Kādus instrumentus jums vajag,lai tos savāktu?
Mans galvenais darbarīks ir šis magnēts.
Es izmantoju magnētu galvenokārt tāpēc...
ka mikrometeorīti ir magnētiski.
Vispirms es magnētu ielieku
šādā vienkāršāaiztaisāmā plastmasas aizsargmaisiņā.
Un āķis ir tiešām parocīgs...
Apbrīnojami, ka Juns Lāšensar tik primitīviem piederumiem
ir aizsācis pilnīgi jaunu zinātnes atzaru.
Un tagad uz šī tiks savākti paraugi.
Es to virzīšu pa leju, lūk, šādi.
Smagās daļiņas noriposun paliks pie smagākās daļas.
Šīs varētu būtmikroskopiskas magnētiskās daļiņas.
Vēlāk apskatīšu tās mikroskopā.
Kāda ir šo kosmisko daļiņu plūsmauz Zemi diennaktī?
-Vai ir zināms aptuvenais daudzums?-Jā, apmēram 100 metriskās tonnas.
Iedomājieties divus kravas auto, kas ikdienu izgāž pār Zemi kosmiskos putekļus.
Bet rezultātā tā ir viena sīka daļiņa
gadā uz kvadrātmetru.
Šīs daļiņas ir ziņneši, vai ne?
Šķiet, jūs tās uztveratkā īpašus vēstījumus.
Jā, tā ir.
Tās ir vissenākā viela.
Nekas nav ceļojis vēl tālāk.
Kad paņemu vienu mikrometeorītuun jūtu to uz pirksta...
Neviens cilvēksnekad nav pieskāries nekam vecākam.
Saprotiet,tas tiešām ir kā ielūkoties mūžībā.
Tie ir citas, iepriekšējās paaudzesmirstošu zvaigžņu pelni.
Tātad to vēsture sniedzas atpakaļlīdz pat Lielajam Sprādzienam.
Šis ir Jāns Breilijs Kīle -
ģeologs,kurš analizēs Juna paraugus mikroskopā.
JĀNS BREILIJS KĪLE
Mums patika viņa Vaiata Ērpa tērps.
Viņš ir dzimis Teksasā.
Bet tas nav viss.
Viņš četras reizes ir uzveicis vēzi,
divreiz, pēc paša vārdiem,atzīts par nedziedināmi slimu.
Vēloties dot savu ieguldījumuvēža pētniecībā,
viņš tagad ir iesaistījiesjaunu vēža ārstēšanas veidu meklēšanā.
Šī ir īpaša pasaule.
Te mēs nodarbojamiesar fotogrāfisku dokumentāciju.
-Šis ir mans draugs Jāns Kīle.-Sveiki!
Mēs jau gadiem strādājam kopā,
lai uzņemtu augstas izšķirtspējasmikrometeorītu krāsu fotogrāfijas -
tādā palielinājumā,kā nekur citur pasaulē.
Cik lielu palielinājumu jums vajag?
Jūs redzat - šīs daļiņas ir tik mazas,
ka gandrīz nav saskatāmas.
Mums vajag 2000 - vai vēl labāk -3000 reižu palielinājumu.
Tad iegūtā attēla diametrsbūtu viens metrs.
To mums vajag.
Visi teica, ka tas nav iespējams,
bet nu mēs esam radījušipilnīgi jaunu zinātnes jomu.
Un atceries, kāda bija kolēģu reakcija.
-Viņi smējās kā kutināti...-Jā. O jā.
...kad prasīja mums: "Ko jūs darīsiet? Ko?
Visi zina, ka tas nav iespējams.
Signāla un trokšņa attiecībair lielāka nekā viens pret miljardu.
Atļaujiet pasmieties!"
Vai tolaik tevi tas aizskāra?
Protams, ne.
Tieši tā darbojas zinātne.
Tai nav nekāda sakara ar jūtām.Runa ir tikai par zinātkāri.
Šis ir šorīt iegūtais paraugs.
Kad ieraugām šo īpašo tekstūru, tad zinām:
"Tā. Šis ir mikrometeorīts,nevis rūpnieciska daļiņa."
Šobrīd attēls ir diezgan izplūdis.
Vai varam to nofotografēt?
-Nē, mēs... Nē.-Nē.
Ja mēs...
Ja pārāk aizraujamies,traucējumus rada pat mūsu sirdspuksti.
Tātad tas nav iespējams.
Kad uzņemsim fotogrāfijas,mums būs jāiziet no telpas.
No kurienes šīs daļiņas vispār nāk?
Tas ir labs jautājums,jo mēs nezinām atbildi.
Saprotams, tās nāk no kosmosa.
Tātad dažas varētu būtno asteroīdu joslas.
Citas varētu būt no komētām.
Bet, kā teicu, tās varētu būt daļiņas nocitām galaktikām, citām saules sistēmām.
Mēs nezinām katra atsevišķā graudiņaizcelsmes ķermeni.
Tas ir vienkārši apbrīnojami.
Katru otrdienas vakaru,kad Juns atnes jaunu materiālu,
mēs vienkārši jūsmojam.
Tas ir kā atkal būt bērnam.
Šīs daļiņas ir mazasun vientuļas arī kosmosā.
Dažas no tām nekad nav bijušas lielākas...
Teiksim tā: nav veidojušas,
nav sākušas veidotmazas planētas asteroīdu joslā.
Patiesībā tie ir kosmiskie putekļi.Putekļi kosmosā ir visur.
Te augšā, piemēram,ir dzelzs niķeļa sakausējums.
Un te ir skaidri redzamskristalizācijas sākums.
Vispirms ir vienkārši stikls,
un tad sāk kristalizētiesolivīna kristāli.
Un ārpusē ir ļoti plānadzelzs sulfīdu maliņa.
Izskatās gandrīz kā ledaina eksoplanēta.
Kā sablīvējumi. Jā, jā.
Ar drūpošiem aisbergiem.
Šis, manuprāt, ir īpaši interesants.
Ieejot atmosfērā, tas ir ļoti sakarsis.
Priekšgals ir uz augšu -
šis ir kustības virziens Zemes atmosfērā.
Kad ātrums sāk samazināties,smago metāla serdi grūž uz priekšu,
nu, inerce,
un tā kļūstpar metāla uzkalniņu daļiņas priekšā.
Vēl viens tipisks paraugs ar dzelzsun niķeļa sakausējumu priekšgalā.
Tātad - lai gan esam savākušijau 2500 dažādu paraugu,
divu vienādu nav.
Tuvāk izpētot mikrometeorītusun kosmisko putekļu daļiņas,
kļūst acīmredzams,ka tie ļoti atšķiras no Zemes ģeoloģijas.
Tie ir bijuši pakļauti ātrumam,hiperātrumam,
kas ir 50 reižu lielākspar izšautas lodes ātrumu,
un ellišķīgai temperatūrai,
kļūstot par dārgumiem no kosmosa.
Skaistais un dīvainais,ko tikko redzējām, var kļūt vēl dīvaināks.
Tā šis modelis izskatās.
Paturiet uz leju!Es aiziešu priekšā pie tāfeles un...
Modelis, ko Klaivs projicē,
ir pierādījums tam,kas tika uzskatīts par neiedomājamu.
Runa ir par vieluar kristālisku struktūru,
kas šķita pilnīgi neiespējama, -
tā sauktajiem kvazikristāliem.
POLS STAINHĀRTSPRINSTONAS UNIVERSITĀTE
Šis cilvēksatteicās pieņemt neiespējamību.
Pasaulslavenais kosmologs Pols Stainhārtsno Prinstonas Universitātes.
Galu galā jūs atradāt pierādījumus,ka kvazikristāli, dabiski kvazikristāli,
Visumā pastāv - atradāt tos meteorītā.
Bet kas ir kvazikristāls?
Kvazikristāls ir matērijas forma,kas tika uzskatīta par neiespējamu.
Gadu simtiem bijām pārliecināti,ka esam pierādījuši, ka tā ir neiespējama.
Bet, kā mēs tagad zinām,tā ne tikai ir iespējama -
tā bija radusies Visumā jau sen.
Senāk, nekā varējām iedomāties.
Bet sāksim ar kaut ko vienkāršu.
Kristāla molekulassavienojas noteiktā kārtībā
līdzīgi kā vannas istabas grīdas flīzes.
-Labi.-Vienkārši kvadrāti.
Kvadrātveida flīzes sader bez atstarpēm,
bet ar pentagoniem, pieckāršo simetriju,
sākas grūtības.
Noliksim šādi.
Un...
Es jau redzu, kas par vainu.
Jā, redzat, kas notiek?
Ir izveidojusies atstarpe.Nu mums ir jādomā, ko darīt.
Aizpildīt mēs to nevarēsim.
Varu likt tur vai tur,
-bet tik un tā neizdosies...-Jā.
Atomiem nepatīk atstarpes,
tāpēc, tiklīdz starp atomiemradīsies atstarpes,
tie sāks kustēties un atbrīvosies no tām.
Pieckāršā simetrija vielābija atzīta par aizliegtu.
Tomēr kvazikristāliir vēl sarežģītāki un noslēpumaināki.
Vispirms aplūkosim kvazikristāla modeli,
lai iegūtu vizuālu priekšstatu,kādi tie ir.
Labs piemērs ir šī mozaīka,ko redzat uz galda.
Ja papētīsiet, redzēsiet,ka to veido tikai divu formu gabaliņi.
Tās ir vistas.
Izskatās pēc bērnu puzles,
bet tās pamatā ir atjautīga matemātika.
Šo modeli '70. gadosatklāja sers Rodžers Penrouzs.
SERS RODŽERS PENROUZS
Matemātiķis un reizēm arī kosmologs.
Pārsteidzoši, ka kvazikristālu raksts...
SVĒTNĪCA DARB-I-IMAMISFAHĀNA, IRĀNA
...ir ieraugāms svētnīcā Isfahānā Irānā.
Bez jebkādām zināšanām par pamatāesošajiem matemātikas principiem
amatnieki pirms vairāk nekā 500 gadiem
atrisināja neiespējamopieckāršās simetrijas ģeometriju.
Lūk, tā.
Man jūs jābrīdina...
Brīdinājums bija pamatots.
Jā, patiešām, turpmākais ir tik sarežģīts,
ka mēs jūs nemocīsimar sīkiem skaidrojumiem.
Tikai viens piemērs.
Tātad viena ikosaedra vietāmums ir ikosaedrs no ikosaedriem.
Un mēs teicām: "Varbūtto papildinot uz āru var radīt ko tādu,
kas saglabā šo struktūru."
Bet radās grūtības.
Taču šis modelis atrisināja problēmu.
Tas parāda īstu kvazikristālu...
...un var izveidot tikai šo plakni...
Pēc tam Stainhārts gribēja to atrast dabā.
Jūs devāties ekspedīcijā uz Kamčatku.
Jūs droši vien iedvesmoja teorētiskā...
Jā. Iedvesmojos no šī modeļa.
Jo šis modelis apliecina:
ja atomiem ir spēki,kas līdzinās šiem savienojumiem,
tiem neatliek nekas citskā veidot šo struktūru.
Es tūlīt iedomājos:
"Vai ir iespējams, ka daba būtu radījusikvazikristālu, pirms to izdarīja cilvēki?"
Un tā sākās gadu desmitiem ilgidabiska kvazikristāla meklējumi.
Galu galā mēs Florencē satikām mineralogu,vārdā Luka Bindi...
LUKA BINDIFLORENCES UNIVERSITĀTE
...kuram muzejā bija sīks paraudziņš,
nu, akmens, sarežģīts akmens,
kam iekšā bija kvazikristāla graudiņš.
Pētot šo konkrēto paraugu,
mums radās aizdomas,ka turam rokā meteorīta gabalu.
Taču, lai to pierādītu, bija jānoskaidro,no kurienes šis akmens bija nācis,
un jāmēģina iegūt vairāk paraugu,lai to apstiprinātu.
Tā Pols Stainhārts un Luka Bindi
devās ekspedīcijā uz Krievijas austrumiem,
netālu no Beringa šauruma.
Sarkanais punkts rāda,kur bija meteorīta fragmenti.
Tos atrada pie strautaar nosaukumu Ļistveņitovij,
par kuru neviens nekad nebija dzirdējis.
Ekspedīcijā piedalījās arī sākotnējāsKrievijas ģeologu grupas locekļi,
kas pirms gadu desmitiematrada pirmo paraugu.
Viņiem bija jāšķērso neskarts apvidus.
Polam Stainhārtamtas bija kas pilnīgi jauns -
viņa ārpustelpu pieredze nesniedzās tālākpar Prinstonas Universitātes zālienu.
Viņu mocīja odu mākoņi.
Te viņš ir redzamsar moskītu tīklu pār seju.
Miegs bija saraustīts.
Lāči ne tikai rādījās viņam murgos -tie tur patiešām bija.
Viņu pūliņiatrast meteorīta fragmentus atmaksājās.
Pirmā atradumu pārbaude šķita daudzsološa.
Bindi un Stainhārtam bija iemesls svinēt,
lai gan viņi vēl nevarēja zināt,vai kvazikristāli tur tiešām ir.
Tikko atrasto paraugurentgena difrakcijas raksts
atklāja "aizliegto" pieckāršo simetriju.
Tas bija pierādījums,ka meteorītā ir kvazikristāli.
Kādas bija jūsu emocijas, to ieraugot?
Man šķita, ka viss...Šķita, ka tajā brīdī apstājas laiks.
Kā...
Ieraugot šo attēlu, es uzreiz sapratu,
ka viss, ko gadu desmitiembijām centušies sasniegt,
nu ir sasniegts.
Turklāt mēs bijām guvuši apstiprinājumu,ka šis kvazikristāls
ir ne vien izveidojies dabā -tas ir izveidojies kosmosā.
METEORĪTU PĒTNIECĪBAS CENTRS
Beiguši prātotpar matērijas mistiskajiem noslēpumiem,
mēs pievēršamies parastākiem akmeņiem,kas nokrituši no debesīm.
...mums te ir lipīgi kājslauķi.
Arizonas Štata universitātēir liela kolekcija.
Lai gruži no ārpusesnenonāk tīrajā glabātuvē.
LORENSS GĀRVIJSARIZONAS ŠTATA UNIVERSITĀTE
Taču mūs gaidīja pārsteidzoši stāsti.
Kad iesim iekšā,
uzkāpiet uz tā, lai notīrītu zoles.
Labi.
Mūs vadīja glabātuves pārzinisLorenss Gārvijs.
Te ir pozitīvs spiediens,lai ieplūstu tīrs gaiss.
-Notīrījāt dubļus? Labi.-Jā.
Un te ir nepārtraukta videonovērošana.Uzsmaidiet kamerai! Pamājiet!
Bet patiesībā svarīgākais
šādā meteorītu glabātuvē
ir uzturēt meteorītuspēc iespējas tīrākus.
Parasti mēs rūpējamies par savu tīrību.
Te mēs gādājam, lai taukino pirkstiem nenonāk uz paraugiem.
Tāpēc, lūdzu, uzvelciet cimdus!Arī es uzvilkšu cimdus.
Un mēs to darām tāpēc, ka gribu parādīt
vienu no iespaidīgākajiem meteorītiem,kas nokrita tikai pirms pāris nedēļām.
Tas nokrita Kostarikā.
Un šis meteorīts ir pilnsar organiskiem savienojumiem.
Un tas ir svarīgi.
Tas pastāsta par agrīno Saules sistēmu
un, iespējams, arī par dzīvības veidošanosSaules sistēmā.
Paraugi atrodas šeit, īpašās kamerās.
Tās ir slāpekļa kameras.
Tātad mums ir slāpeklis...sausais slāpeklis.
Tas ir svarīgi:kamerās tiek bērts sausais slāpeklis.
Tāpēc, atverot durvis, var dzirdēt,kā slāpeklis ieplūst kamerās.
Un tagad šie meteorīti ir iekonservēti.
Uz tiem nenonāk ūdens.Uz tiem nenonāk skābeklis.
Tā ir labākā glabāšanas metode,kāda mums šobrīd ir.
Un tāpēc tā šņākoņa?
Tāpēc tā šņākoņa.
Tā, piemēram, šis...
ir viens no neparastākajiem meteorītiem.
Te. Redzat, kā to sauc?
"Suņubūda".
Vienkārši...
Tā...
man jāpiebilst: neizmetiet no rokām!
-Centīšos. Labi.-Lūdzu, nenometiet!
Tātad šis akmens nokritatikai pirms dažām nedēļām Kostarikā.
Tas izkrita cauri suņubūdai,
kurā tobrīd gulēja suns.
-Ceru, ka suns necieta.-Tas nokrita milimetra attālumā no suņa
un ietriecās zemē tam tieši blakus.
Tāpēc šo meteorītu īpašu padara arī tas,
ka pie tā joprojām ir pielipis suņa mats.
Nevar būt!
Un apbrīnojami,
ka to paostot...
var saost tajā esošosorganiskos savienojumus.
Tie ir 4,5 miljardus gadu vecisavienojumi,
kas veidojās uz kādas agrīnas planētas -
šīs planētas vairs nav -
un tika iesprostoti šajā akmenī,
un būtībā 4 miljardus gadupavadīja asteroīdu joslā,
bet tad kaut kāda iemesla dēļpameta asteroīdu joslu
un piezemējās Kostarikā.
Un tagad atrodas mūsu meteorītu glabātuvē.
Kas tā par smaržu? Tāda kā...
Mēs īsti nezinām, bet, mūsuprāt...
kaut kas līdzīgs naftalīna bumbiņām.Kaut kas līdzīgs.
Kaut kas līdzīgs tam savienojumam.
Ož pēc šķīdinātāja vai kā tāda?
Jā, mazliet. Mazliet.
Nolikšu atpakaļ,ja vien negribat to paturēt vēlreiz.
-Nē, es...-Starp citu,
sarkanā krāsa ir no suņubūdas jumta.
Un baltā - no suņubūdas grīdas.
Vai suns uzreiz saprata,
ka uzņēmis viesi no debesīm?
Nu, suns nesaprata, bet interesanti,
ka cilvēki ir izmantojuši suņus,lai meklētu meteorītus pēc smaržas.
Suņus var apmācīt atrast šo smaržu.
Noliksim to atpakaļ!
Šis ir Tolukas dzelzs meteorītsno Hikipilko reģiona.
Lūk, paturiet šo!
Neuzmetiet uz kājas īkšķa! Salūzīs.
Mīļo stundiņ!
Cik tas varētu svērt?
Nezinu. 30 kg, 40 kg - viens akmens.
Tā ir tīra dzelzsrūda?
Tā ir dzelzs, bet bagātināta ar niķeli.
-Pacentīsimies nenomest! Kārtībā. Kārtībā.-Atdošu jums.
Ir kāda apbrīnojama parādība,kas nekad nav redzēta televīzijā, -
šis materiāls, tektīts.
Tā, šie ir... Zemē ietriecās meteorīts,
būtībā izkausējotlielu daudzumu Zemes virsmas.
Šajā gadījumā, iespējams, vairākustūkstošus kvadrātkilometru zemes.
Tā izkusa gandrīz momentāni.
Un tad trieciena vilnis
izšķieda šo materiālupār apmēram trešdaļu Zemes.
Kad tas notika?
Mūsuprāt, tas notika pirms 750 000 gadu.
Izklausās, ka tas bija sen,
bet pēc ģeoloģiskās laika skalastas ir noticis vakar.
-Tā ir pavisam nesena parādība.-Tas ir stikls?
Tas ir vienkārši... Tā, šis te...Paklausieties!
Tas ir vienkārši stikls,bet tas nav ārpuszemes stikls.
Tas radies no Zemes -milzīgs daudzums materiāla izkusa,
vienkārši pārvērtās kausējumā,un tad tika izbārstīts pār Zemi.
Šo materiālu var atrastDienvidaustrumāzijā, Filipīnās,
visā Indonēzijā,tālāk uz priekšu Austrālijā
un pat vēl tālāk - Antarktīdā.
Tas bija milzīgs notikums.
Paskatieties uz formām!Ko tās mums atklāj?
To, ka šī masa tikusi izsmidzinātaun pēc tam gaisā sastingusi.
Ja mēs būtu bijuši tur, kad tas nokrita,
mums būtu beigas?
Beigas visam.
Iedomājieties... Nopietni -vairāki tūkstoši kvadrātkilometru...
Viss, kas tur bija,gandrīz vienā acumirklī pārvērtās stiklā.
Tāpēc jā.Ja jūs tur sēdētu un dzertu tēju,
jūs pārvērstos stiklā. Viss pārvērstos.
Katram akmenimno tālajām, nezināmajām pasaulēm
ir savs stāsts.
Meteorīti cauri laikiemir valdzinājuši cilvēku iztēli.
Pavisam vienkāršs rīks -mobilā telefona lukturītis -
izceļ šo tālo ceļiniekunoslēpumaino skaistumu.
Te mums ir...
Tajā pašā Meteorītu pētniecības centrāTempī Arizonā,
mēs satikām doktori Mīnākšī Vadvu,
vienu no vadošajām meteorītu zinātniecēm.
...40 000 dažādu meteorītu.
MĪNĀKŠĪ VADVAPLANĒTU ZINĀTNIECE
-Tostarp Barbaras Hepvortas mākslasdarbs.-Jā. Tieši tā.
Jā, tie ir mūsu darba brīnišķīgie resursi.
EMISĀRI NO CITĀM PASAULĒM
Uz ko mēs te skatāmies?
Šis apaļais objekts, ko jūs redzat,
ir pavisam sīks...
to var iztēloties kā mazu, sīku pilīti,
kas pastāvējaSaules sistēmas vēstures sākumposmā
pirms apmēram 4,5 miljardiem gadu.
Vai tas ir pirms planētu tapšanas?
Jā. No laika,kad bija tikai gāze un putekļi.
Nekā cita.Nebija planētu, nebija Zemes. Nekā.
Un tās ir...
Tās tiek aprakstītaskā ugunīga lietus lāses,
kas... vienkāršikondensējās no tā miglāja,
no tā gāzu un putekļu mākoņa.
Iespējams, to izraisījakaut kādi satricinoši procesi,
kas notika Saules sistēmaspastāvēšanas sākumposmā.
Mēs īsti nezinām,kas šos satricinājumus izraisīja,
bet, mūsuprāt, tādi paši procesi notika
citās saules sistēmās,kas veidojas mūsdienās.
Kādi elementi tur ir atrodami?
Jā, tātad tas, ko jūs redzat,
šis skaistais vitrāžas raksts, ko redzat,
ir minerāls, ko sauc par olivīnu.
Un šī... Kad es to grozu...
Tā kā caur šiem minerāliemspīd izstarotā gaisma,
ir polarizēts... gaisma ir polarizēta,
tāpēc minerāls
noteiktos virzienos it kā dzēš gaismu.
Tāpēc var redzēt,ka tas it kā kļūst spožāks un tad tumšāks.
Tas ir kā skaists vitrāžas logs.
-Man tā izskatās... Jā.-Krāšņi.
Šī ir šķēle,
plāna šķēle, no tā pašaMarsa parauga, kuru es pirmoreiz aplūkoju
savas meteorītu pētniecībaskarjeras sākumā.
Un es biju pārsteigta, jo...
tas izskatījās tik pazīstams,bet bija nācis no pavisam citas pasaules.
Mēs zinām, ka šis akmens ir no Marsa,jo tajā ir iesprostotas gāzes,
kam ir tieši tāds pats sastāvskā Marsa atmosfērai.
Šo akmens gabaliņu uzkarsējot,
tiek atbrīvotas gāzes,kuru sastāvu var izmērīt.
Un sastāvs ir precīzi tāds pats,
kāds tika izmērītsar kosmosa kuģi uz Marsa.
-Neticami.-Jā, tas ir neticami.
Vai Karlam Seiganam taisnība,ka esam taisīti no zvaigžņu putekļiem?
Mēs visi esam zvaigžņu putekļi, protams.
Nu, ikviens mūsu ķermeņa elements
ir sintezējies citās zvaigznēs,pirms nonāca šeit.
Tāpēc jā. Mēs visi esam zvaigžņu putekļi.
-Galu galā.-Brīnišķīga doma.
Jā.
Šī bija vienīgā reizešīs filmas uzņemšanas laikā,
kad es nespēju noturēties.
Man bija jāiejaucasno kameras otras puses.
Man šķiet, ka es neesmu zvaigžņu putekļi.Esmu bavārietis.
Jā, viņi ir taisītino īpašas vielas, tas tiesa.
Jā. Pareizi.
Mēs apceļojām visas vietas,
kur lielas ugunslodesbija ietriekušās zemē.
RĀMGARHAS KRĀTERISRĀDŽASTĀNA, INDIJA
Mēs gribējām zināt,vai dzīvība ir cēlusies no kosmosa.
Šis ir Rāmgarhas krāteris RādžastānāZiemeļindijā. Četrus kilometrus plats.
No kosmosa tas ir pamanāms uzreiz,
bet uz zemes cilvēks gandrīz neievēro,ka atrodas krāterī.
Tomēr hinduistu tempļi te ir celtikopš 10. gadsimta.
Mēs gribējām zināt,vai organiskās vielas meteorītos
varētu būt nodrošinājušasdzīvības sastāvdaļas uz mūsu planētas.
Mēs prasījām padomuprofesorei Nītai Sahai,
kas pēta pāreju no ķīmijas uz bioloģiju.
Mēs esam šajā milzīgajā krāterī,
ko izveidojis meteorīta trieciens.
Mēs nezinām,vai tas bija oglekļa meteorīts,
bet zinām, ka oglekļa meteorīti
satur dažādas organiskās molekulas.
Kuras ir svarīgākās,kas varētu būt dzīvības pamatelementi?
Patiesībā meteorītosir atrasti visi dzīvības pamatelementi.
NĪTA SAHAIĢEOĶĪMIĶE
Aminoskābes, kas veido olbaltumvielas,
lipīdu molekulas,kas veido šūnu membrānas,
un - apbrīnojami - pat riboze,kas ir cukurs.
Man šķiet tik pārsteidzoši,
ka meteorītā var būt cukuri un elementi,kas veido olbaltumvielas.
Jā.
Vai tie ir veidojušies ģeoloģiskikā minerāli vai...
Tie nelīdzinās minerāliem,jo tās ir organiskās molekulas
un minerāli ir neorganiski,
bet, domājams, tie ir veidojušies,
organiskajām molekulāmmijiedarbojoties ar minerālu virsmām.
Piemēram, uz starpzvaigžņu graudiņiem,
kā arī uz pašu meteorītu virsmas.
Un man šķiet,ka vēl ir jāsper liels solis,
lai šīs sastāvdaļaskļūtu par dzīvības dzirksti.
-Jā.-Kas ir vajadzīgs?
Laikam vajag kaut kādu tīģeli,kur to visu sabērt,
un siltuma avotu?
Jā. Šīs vienkāršās izejvielas
vajag polimerizēt garākās ķēdēs,
jo garās ķēdesspēj locīties un funkcionēt.
Ko jūs domājat par panspermijas ideju,
ka dzīvība ir izkliedēta pa Visumu?
Es domāju -vai ir iespējams, ka dzīvie organismi
varētu izdzīvot kosmosaekstremālajās temperatūrās un radiācijā?
Ir konstatēts, ka DNS ir diezgan izturīga
un tā var izdzīvot kosmosā.
Sporas stadijāvarētu izdzīvot pat vesels organisms.
Cilvēki ir ierakušies dziļi Zemes dzīlēs,
un pat pāris kilometru dziļumā
ir atrastas baktērijas, kas tur,domājams, dzīvo miljoniem gadu.
Un tās izdzīvotādā kā palēninātā stāvoklī.
Vai jums ir kāda nojausma, kāpēc priesteriuzbūvēja tempļus tieši šeit?
Šis ir veltīts Šivam, vai ne?
Tā nevar būt nejaušība -tieši meteorīta krātera apakšā.
Interesanti, ka šis templisir veltīts Šivam un Pārvatī.
Un tas ir tantriskais templis,kas simbolizē radīšanu.
Un Šiva ir arī iznīcības dievs.
Tātad hinduistu mitoloģijā ir priekšstats
par Visuma radīšanasun iznīcināšanas cikliem.
Un cik atbilstoši,ka tas atrodas meteorīta triecienkrāterī,
jo trieciens var iznīcināt dzīvību,
bet meteorīts arī atnesorganiskās molekulas,
kas varbūt vispār šeit dzīvību iesēja.
To līdzīgā veidāapstiprināja te dzīvojošs sādhu.
Ja cilvēci un visu dzīvoiznīcinās karš vai meteorīts,
dzīvība atjaunosies šajā vietā,pie šī krātera ezera.
Mums bija jādodas turp,kur bija nokritusi vislielākā ugunsbumba.
Tā ir vieta ar neizrunājamu nosaukumu
Jukatanas pussalas piekrastē Meksikā.
ČIKŠULUBPUERTOMEKSIKA
Tieši šajā vietā mūsu planēta piedzīvojaneiedomājamu apokalipsi.
Tas, kas šeit nogāzās no kosmosa,
bija simtiem miljonu, iespējams,tūkstošiem miljonu reižu jaudīgāks
par atombumbu,kas tika nomesta uz Hirosimas.
Šeit nav nekā, kas par to liecinātu.
Visam pāri gulsttikai svina smaga garlaicība.
Čikšuluba - dieva aizmirsts pludmaleskūrorts, uz kuru skatoties, gribas raudāt.
Vietējie suņi,tāpat kā visi šīs planētas suņi,
ir pārāk dumji, lai apjaustu,
ka trīs ceturtdaļasno visām sugām iznīcināja
notikums, kas norisinājās tieši šeit.
Dinozauri ir izdzīvojušitikai vietējā muzejā.
To acis veidojuši cilvēki.Tās neko nepazīst.
Vienīgi pēdu nospiedumi ir autentiski,
bet tie liecina,ka viņi laiski pastaigājās, nevis bēga.
Viņi nenojauta,ka visus gaida pēkšņa nāve.
Šis dieva aizmirstais nostūrisatrodas vietā,
kur notika viena no lielākajāmģeoloģiskajām kataklizmām Zemes vēsturē.
Tā neatgriezeniski mainījadzīvības attīstības gaitu uz šīs planētas.
Pirms 66 miljoniem gadu,
iespējams, 10 kilometru plats asteroīds,
brāzās uz Zemiar ātrumu 20 kilometri sekundē.
Trieciena spēks bija tik milzīgs,
ka izsita 30 kilometru dziļu bedri.
Krāteris, kas izveidojās...
iestiepjas 100 kilometrus jūrāun 100 kilometrus iekšzemē,
un karstums,ko zemes garozā radīja trieciens,
izkausēja un iztvaicēja garozuun pašu bolīdu.
Bija 11 magnitūdu stipras zemestrīces.
Simtreiz stiprākaspar jebkuru zemestrīci, kas bijusi.
Milzīgs cunami, 100 metru augsti viļņi,
izpostītas tālu okeānu krasta līnijas.
Un milzīgi putekļu,kausētu pilienu un gāzes mākoņi
pacēlās atmosfērā.
Daļa matērijas pat sasniedzaotro kosmisko ātrumu un izšāvās kosmosā.
Izkausētie pilieninolija 3000 kilometru platībā,
izraisot uz zemes ugunsgrēkus.
Man patīk, kā to attēlo filmās.
DINOZAURU PĒDĒJĀ DIENA
800 kilometru attālumā no trieciena vietas
gaisma ir tik spoža,
ka alamozauru miesaizskatās caurspīdīga...
un uz zemes asi iezīmējas viņu ēnas.
Kvēlojošā gaisma dedzina viņu acu ābolus.
Nu viņi vairs neredz, kas viņus gaida,
bet viņi to sajūt.
Zīdītāji izdzīvoja
un izmantoja jaunās ekoloģiskās iespējas.
Droši vien mūsu te nemaz nebūtu,nebūtu Homo sapiens kā sugas,
ja nebūtu šī milzīgā trieciena.
Līdz 1970. gadiem neviensnezināja, ka te ir triecienkrāteris.
Gravitācijas anomālijas un dziļurbumu datiatklāja tā struktūru un milzīgo izmēru.
ČIKŠULUBPUERTOMERIDA
Vienīgais, kas par to liecina virszemē,
ir noslēpumains aplis ar ūdens bedrēm,ko sauc par senotēm.
Tās ir trieciena ģeoloģiskā atbalss.
Tā kā Jukatanas pussalā nav upju un ezeru,
šīs ūdens bedres piesaistīja senos maijus.
Ja nebūtu senošu,
šis kultūras centrs - Čičenicas pilsēta -netiktu uzcelts.
KUKULKANA PIRAMĪDAČIČENICA
Viņiem bija augsti attīstīta kultūraar rakstības sistēmu,
astronomiju un monumentālu piramīduun tempļu arhitektūru.
Viņi pat uzbūvēja observatoriju,vēl pirms tika izgudroti teleskopi.
Viņi novēroja debess ķermeņu stāvokli.
Viņu kalendārs tajā vēsturiskajā laikābija visprecīzākais no visiem.
Maijus fascinēja nāve un pēcnāves dzīve.
Viņi ticēja, ka ir deviņas pazemesun 13 debesu pasaules.
Gribēdami redzētkaut ko no pazemes pasaules,
mēs nokāpām līdz tuvējās senotes apakšai.
FATIMA TEKA POLAALU ARHEOLOĢE
Fatima Teka Pola,alu speciāliste un arheoloģe,
aizveda mūsuz vienu no lietus dieva mītnēm.
Šī senote vēl pavisam nesen nebija zināma.
Pastāsti, Fatima,kāda ir saistība starp šo senoti,
šo alu un maiju rituāliem un ticību?
Šī vieta ir interesanta, jo te var redzēt,
kā apvienojas priekšstatipar ūdeni un alām.
Un kā maijiizmantoja šīs telpas rituāliem.
Iekšā var redzēt sienas, kas liek domāt,ka maiji šurp devās svētceļojumos,
lai ietu cauri šīm svētajām sienām.
-Vai varam tur ieiet?-Protams. Ejam!
Tā kā alas tiek uzskatītaspar ieeju pazemē,
te mēs redzam,kā viņi izmantoja alas dabisko formu,
lai izveidotu cilvēku mirstīgo atliekurituālos apbedījumus.
Iespējams,te guldīts kādas maiju ģimenes sencis.
-No kāda laikmeta tie ir?-Iespējams, no pirmsklasiskā perioda.
Varam apskatīt arī šo ieeju.
Tā aizved tālāk pazemē.
Ir vēl kaut kas interesants...
Cilvēka pirksta kauls.
Apglabāts šeit, sienā.
Paskatoties tuvāk, redzēsiet pelnus,iespējams, no aizgājēja ķermeņa apstrādes
pirms ievietošanas sienā.
Vai cilvēkiemir droši ieiet pazemes pasaulē,
dievu mītnē?
Jā, protams!
Ieplānojām apmeklējumu laikā,kad Meksikā svinēja Mirušo piemiņas dienu.
Maiji bija apsēsti ar nāvi.
Te ir nebeidzamas frīzes,kurās ir tikai galvaskausi.
Merida, centrālā kapsēta.
Viss notiek Čikšulubas krātera robežās.
Mirušie pamet kapusun pievienojas dzīvajiem.
KASTELGANDOLFO PARKSPĀVESTA VASARAS REZIDENCE
Esam klusā parkā
pie pāvesta vasaras rezidencesKastelgandolfo.
Tomēr šeit nodarbojas ar nopietnu zinātni.
Te ir astronomiskā observatorija, kasslavena ar savu fotogrāfisko debesu karti.
Blakus rezidencei ir Albāno ezers -iespaidīgs vulkāna krāteris.
Observatorijas direktors ir jezuīts,brālis Gajs Konsolmanjo.
BRĀLIS GAJS KONSOLMANJO, SJPLANĒTU ZINĀTNIEKS
Viņš ir viens no vadošajiemmeteorītikas zinātniekiem.
Brāli Gaj, Vatikāna observatorijas centrā
ir šī brīnišķīgā meteorītu kolekcija.
Visai vēsturiska kolekcija.
Man tiešām tā šķiet.
Es ar to nodarbojos jau gandrīz 30 gadus.
Vai tāpēc jūs šeit ieradāties?
Es neizvēlējos te nonākt.
Ierados,jo biju devis paklausības solījumu.
Es biju zinātnieks, tad iestājos jezuītos
un domāju, ka mācīšu kādā skolā,piemēram, Džordžtaunā.
Bet, tā kā biju devis paklausībassolījumu, man lika doties uz Romu,
kur ir briesmīgs ēdiensun jāskatās uz šo nožēlojamo ainavu.
Un, ak jā,vēl tur ir 1000 meteorītu kolekcija.
Viņi nezināja, ka te ir meteorīti.
Viņi nezināja,ka meteorīti ir mana specialitāte.
Tā bija viena no tāmdievišķajām sakritībām.
Tas ir fenomenāli, ka mums ir meteorīti,
ka mums ir kosmosa objekti,kas atceļojuši uz Zemi,
un ka mēs varam pateikt,ka tie nav no Zemes,
ka tie sastāvno pilnīgi citām ķīmiskajām vielām,
ka tie ir izveidojušiespirms 4,5 miljardiem gadu.
Tas, ka mēs spējam ko tādu apzināties,
pats par sevi ir brīnums.
Un, jūsuprāt, ir pamats uzskatīt,ka citur Visumā pastāv dzīvība,
ka dzīvība uz Zemes var būt radusieskaut kur citur?
Tas ir iespējams. Es nezinu. Man nav datu.
Ziniet, cilvēki man dažreiz jautā,
vai es ticu,ka citur Visumā pastāv dzīvība.
Manuprāt,tas ir pareizi formulēts jautājums.
Runa ir par ticību. Man nav datu.
Bet, ja jūs kā zinātnieksatnāktu pie manis,
sakot, ka gribat līdzekļus,lai meklētu dzīvību,
un ka jums ir lielisks projekts,es teiktu: "Lai notiek!"
No otras puses,ja jūs teiktu, ka gribat pētīt
mazos, zaļos cilvēciņus,kas izkāpj no lidojošā šķīvīša,
tad es diez vai to atbalstītu.
Bet, ja uz Zemes ierastos zaļie cilvēciņi,vai jūs apsvērtu domu viņus kristīt?
Tikai tad, ja viņi to lūgtu.
Brālis Gajs uzaicināja mūsapskatīt vēsturisko teleskopu.
...kam bija uzdotsfotografēt visas debesis
un izveidot fotogrāfisku atlantu.
Kāpēc gandrīz visos laikosun visur pasaulē
cilvēki ir domājuši,ka paradīze ir tur augšā?
Nezinu, bet tā tiešām ir.
Tik daudzās valodās
"debesis" un "paradīze"ir viens un tas pats vārds.
Vienīgais, kas nāk prātā...
un varbūt profesionālisizdomātu labāku atbildi...
vienīgais, kas man nāk prātā -lūkošanās zvaigznēs
cilvēkam dod sajūtu, ka viņš ir daļiņano kaut kā lielāka. Sajūtu, kas vajadzīga,
lai būtu gatavs sastapt Dievu.
Kad ieraugāt krītošu zvaigzni,
vai tas jums ir interesants zinātnisksfakts, vai arī jums aizraujas elpa?
Jā. Gan tā, gan tā.
Godīgi sakot, man šķiet - tieši tāpēc,ka pārzinu zinātni, esmu vēl godbijīgāks.
Viena lieta ir pateikt:"Cik spoža gaisma!"
Cita lieta:
"Es zinu, kādi elementi rada to gaismu.
Es zinu, kāpēc tā ir tādā krāsā.
Es zinu, ko no tā varu uzzināt.
Ceru, ka tā ir nofotografēta,lai es to varētu izmērīt."
Nevis tikai: "Ai, cik tas bija skaisti!"
Bet arī: "Tas man kaut ko pastāstapar kādas komētas putekļiem.
Aiz komētas ir palicis putekļu mākonis,kurā Zeme traucas iekšā,
un - kā sniegpārsliņas,kas sitas pret vējstiklu, -
rodas gaismas uzliesmojumi,putekļiem ietriecoties atmosfērā."
Tas viss vairo prieku. Tas to neatņem.
Tas liek atcerētiespar dažādu zināšanu veidu dinamiku -
racionālo un poētisko,tēlaino un intelektuālo.
Man šķiet, ka jūs apvienojatšos domāšanas procesus,
lai risinātu jautājumus,kas ir tik plaši - kosmosu -,
un jautājumus,kas ir tik intīmi - dvēseli.
Viens bez otra nevar iztikt.
Nevar nodarboties ar zinātni...
Cilvēkam nav vēlēšanāsnodarboties ar zinātni,
ja viņam nav godbijības,ja nav brīnuma sajūtas.
Nevar ticēt Dievam radītājam,
nepiedzīvojot radīšanu.
Citādi kāda ir ticības jēga?
Es zinu, ka jūs '70. gados,būdams maģistrants, aprakstījāt,
kā redzējāt Vesta komētu.
Un jūs teicāt: "Vai tas bija iespaidīgi?Nē, tas bija biedējoši."
Teicāt - tas satricināja jūslīdz sirds dziļumiem. Kāpēc?
Debesīs bija komēta,
kas izskatījās tieši tā,kā izskatās komētas fotogrāfijās.
Biju domājis -kas tāds eksistē tikai fotogrāfijās.
Un tā tur neiederējās.
Tā bija liela. Un tā bija biedējoša.
Vakar tās tur nebija. "Kas notiek?"
Un tad kļūst skaidrs,kāpēc senie cilvēki uzskatīja komētas
par zīmi, ka tuvojas kaut kasļoti, ļoti briesmīgs un atšķirīgs.
Kā varētu reaģēt baznīca,ja NASA teleskopi konstatētu,
ka kāds tiešām bīstams Zemei tuvs objektstraucas uz mūsu pusi?
Es teikšu godīgi. Mēs lūgsimies.Ko vēl varētu darīt?
KATASTROFA
Es gribu parādīt fragmentu no filmas,
kur fiziskās un eksistenciālās bailes
ir tikai nervus kutinoša izklaide.
Skaisti attēlots.
Neskaitot brāļa Gaja lūgšanas,
jau šobrīd tiek īstenotipraktiski pasākumi.
Mēs atrodamies Pan-STARRS.
OBSERVATORIJA PAN-STARRSHALEAKALĀ, HAVAJAS
Tas ir panorāmiskās novērošanas teleskopsun ātrās reaģēšanas sistēma,
kas atrodas Maui salā Havajās.
Tā, bremze atlaista.
DONA ROREREPAN-STARRS TELESKOPU TEHNIĶE
Netuvoties! Laižu to lejā.
Šis ir viens no teleskopiem apkopes laikā.
Laikam jau darām, ko?
-Jā. Es mēģināšu.-Jā. Labi.
PAN-STARRS OPERATĪVAIS CENTRS
Doktorei Džoenai Buldžereisavā ziņā ir uzticēta...
DŽOENA BULDŽEREASTRONOMIJAS INSTITŪTS, HAVAJAS
...cilvēces sargāšana.
Tāpat kā viņas kolēģim -doktoram Mārkam Vilmenam.
Tikai paskatoties uz viņiem,mums sirds kļuva daudz mierīgāka.
MĀRKS VILMENSASTRONOMIJAS INSTITŪTS, HAVAJAS
Viņi ļāva mums patraucēt viņu naktssardzi.
-Labvakar!-Klaiv, sveiki!
-Es jūs atradu. Naktssardzi.-Kā iet?
-Nāciet! Sēdieties!-Sēdieties!
Palīdzat sargāt mūs no kosmosa akmeņiem,kam varētu būt naidīgi nodomi.
Mēs tikai vērojām, bet nācās aizvērt,
jo strauji palielinājās gaisa mitrums.
Tagad tas ir 90 %.
Pie 85 % teleskops jāslēdz,lai pasargātu spoguli.
Spogulis nedrīkst kļūt slapjš.
Un kā jūs sazināties ar tiem,kas augšā vada teleskopu?
Nu... mēs esam tie, kas to vada.
Augšā neviena nav.Tagad visi novērojumi notiek attālināti.
Agrāk bija jābrauc augšā uz virsotni.
Tas ir 3,4 kilometru augstumā.
Šeit, 600 metru augstumā, ir daudz ērtāk.
Un ko mēs redzam?
Šķiet, ka šajā ekrānā ir nakts debesis.
Jā, tā ir debesu karte.
Te var redzēt zenītu.
Tas ir tieši virs galvas.Un te ir teleskops.
Un tas ir mērķis, ko gribējām novērot.
Mēs uzņemam apmēram 60 attēlu
un iegūstam četrus attēlusno vienas un tās pašas debesu vietas.
Tā mēs iegūstam mazu filmu -četru attēlu filmu.
Un tā mēs varam atlasīt kustīgus mērķus.
Jums ir lielākās fotokameras uz Zemes.
-Vai tā ir taisnība?-Tā ir.
Man ir 12 megapikseļu kamera.
-Divpadsmit megapikseļu.-Kāda ir jūsējā?
Mūsējai ir vairāk nekā miljards pikseļu,
tātad tā ir daudz lielāka
par... parastu fotokameru.
Kas notiek ar šo attēlu?
-Vai tā ir pikseļu rinda?-Jā, tieši tā.
Šis patiesībā ir nerediģētais attēls,ko uzņemam.
Šis uzņemts ar 45 sekunžu ekspozīciju.
Un var redzēt arī pašas kameras izmēru.
Tātad mums irtrīs grādu plats redzamības lauks,
kas ir apmēramseptiņi kvadrātgrādi debesīs.
Un pati kamera ir salikta kopā
kā režģis no astoņreiz astoņāmadresējamām lādiņpārneses ierīcēm.
Tātad, ja...Varam uzklikšķināt uz viena no attēliem.
-Uz šī te.-Kas tas?
-Vai tas ir meteors?-Te?
Nē. Tie ir divi satelīti,kurus notvērām redzamības laukā.
Šis darbs sniedz gandarījumu, jo...
nu, mēs negribam piedzīvotdinozauru likteni, un...
tāpēc ir vērts šos objektus novērot.
Lai gan varbūtība ir niecīga, ka drīzumāZemē varētu ietriekties kaut kas liels.
Bet agrāk vai vēlākšis lielais objekts būs,
tāpēc mēs vērojam.
Man tiešām ir sajūta,ka naktīs varu gulēt mierīgāk,
zinot, ka šeit vienmērkāds strādā nakts maiņā,
vēro, vai šurp nelido kāds bolīds.Tas ir brīnišķīgi.
365 dienas gadā, jā. Katru nakti.
Paldies. Liels paldies, ka mūs sargājat.
-Nav par ko. Tā ir mūsu privilēģija.-Jā.
Naksnīgo debesu fotogrāfijasanalizē doktors Robs Veriks...
ROBS VERIKSASTRONOMIJAS INSTITŪTS, HAVAJAS
...planētas aizsardzības pētnieksno Kanādas.
Nespēju noticēt, ka šī ir pirmā reize,kad jūs esat atnācis līdz teleskopiem.
Jā, parasti es koncentrējosuz datu analīzi - pārbaudu kandidātus.
Tāpēc jauki,ka ir iespēja apskatīt teleskopu.
Vai tas ir kā satikt brāli,kuru nekad nebijāt saticis?
Taisnība. Taisnība. Jā.
Patiesībā nakts beigāstie uz pusotru stundu vēl atvērās.
Mēs šorīt jau varējām pārbaudīt datus.
Un tā es atradu sešus jaunuskandidātobjektus.
"Mēs" esat "jūs". Tos atradāt jūs.
Jā. Tas tiešām ir komandas darbs,
bet es esmu tas, kas pārbauda...
Kas ir visaizraujošākais objekts,ko esat atradis?
Aizraujošākais objekts, ko mēs atradām,kļuva pazīstams kā 'Oumuamua.
Patiesībā tā irpirmā starpzvaigžņu komēta.
Komēta, kas ienākusimūsu Saules sistēmā no ārpuses.
Tā bija pirmā reize,kad redzējām šādu objektu. Jā.
'Oumuamua?
'Oumuamua. Tas ir havajiešu vārds.
Tas nozīmē"pirmais ziņnesis no tālienes". Jā.
Labi.
Tas ir divu soļu process.
Datorprogramma nav nevainojama -ir nepieciešama manuāla pārbaude,
un tas ir mans uzdevums.
Mans galvenais pienākumsir pārbaudīt visu, kas pamanīts naktī.
Un tas, kas ir īsts,
parādīsies kā punktiņu vai objektu virkne.
Vai esat pirmais, kas to ierauga?
Jā. Kamēr novērotāji vāc datus,
es esmu pirmais cilvēks uz planētas,kas tos pārbauda un redz,
un mans iesniegums ieslēgtu trauksmi,
ja būtu kāds objekts, kas apdraud Zemi.
Trauksme uzreiz pievērstu
NASA Planētas aizsardzībaskoordinācijas biroja uzmanību.
Par tā eksistenci zina vien retais.
PLANĒTAS AIZSARDZĪBASKOORDINĀCIJAS BIROJS
Šeit atbildīgā ir doktore Kellija Fāsta,astronome.
KELLIJA FĀSTAASTRONOME
Esmu dzirdējis, ka jūs asteroīdus dēvējot
par Saules sistēmas kaitēkļiem.
Kāpēc jūs tos tā saucat?
Protams, astronomi, kas pētacitus objektus, nevis asteroīdus...
viņi varētu skatīties uz savu mērķi,
un asteroīdi visu šo skatu izbojās.
Tātad no tāda viedokļa -ja cilvēks skatās uz ko citu,
tie tiešām ir Saules sistēmas kaitēkļi.
Mūsu, NASA, skatījumā
tie ir fantastiski zinātnei,kosmosa kuģu mērķiem.
Bet mēs arī gribam tos uzmanīt,
jo nav labi, ja divi objektivienlaikus aizņem vienu un to pašu telpu.
Tāpēc mēs gribam zināt, vai kāds no tiemnegrasās šķērsot Zemes orbītu
laikā, kad tur būs Zeme.
Zemes atmosfērānemitīgi ietriecas putekļi.
Mēs redzam krītošās zvaigznes -
tie ir tikai putekļi, kas sadeg atmosfērā.
Bet, kad objekti ir lielāki,
kad nonākam līdz asteroīdu izmēram...
Zemes atmosfēra ir izcili piemērotaobjektu sadedzināšanai,
bet objekti var būt arī pārāk lieli,lai tas notiktu.
Čeļabinska, 20 metri. Bija postījumi.
Tunguska, Sibīrija, 1908. gads.
Tas, iespējams,bija 40 metru plats asteroīds.
TUNGUSKA, SIBĪRIJA, 1908. GADS
Trieciens nopļāvaastoņdesmit miljonus koku.
Taču nav atrastsneviens asteroīda gabaliņš.
Un aizsardzība? Ko varētu darīt,ja mums tuvotos kāds milzenis?
Ko mēs varam iesākt?
Labākā aizsardzība ir sagatavošanās.
Tātad vispirms tie jāatrod...
Nevar uzsākt aizsardzību,kamēr tie nav atrasti.
Tas ir pirmais darba kārtībā.
Un tas arī tiek darīts,veicot novērojumus no zemes.
Ja uz to paskatās šādi:
ir Saule,
un ir Zeme un pārējās planētas,kas riņķo ap Sauli
kā pa sacīkšu trasi.
Un tad ir asteroīdi,kas riņķo ap Sauli pa sacīkšu trasi.
Tātad ir daudz reižu,kad tie varētu satuvoties.
Patiesībā bieži notiek "pietuvošanās",
kad asteroīds nonāk tuvu Zemei, kas...
"Tuvu" varētu nozīmētdaudzus Mēness attālumus.
Bet pieņemsim, ka tuvojas kas liels.
Ļoti liels asteroīds, un laika nav daudz.
Filmās tiek rādīts, ka tos uzspridzina.
KATASTROFA
Tas nav obligāti,taču vajag kārtīgu grūdienu.
Un varētu izmantot atomspridzekli
līdzīgi kā filmās,
bet doma ir tāda,ka to detonētu blakus asteroīdam.
Sprādziena enerģija apstarotu virsmu,
un materiāls,kas aizšautos no asteroīda virsmas,
pagrūstu to pretējā virzienā.
Maigāku, neagresīvu pieeju...
ASTEROĪDS RJŪGŪ, LIELUMS: 1 KM
...patiesībā īstenoja japāņu zondeuz asteroīda Rjūgū.
To, cik šis asteroīds ir mazs,
parāda ēna, ko zonde met uz tā virsmas.
Gravitācija ir tik niecīga,ka pat vismaigākā nosēšanās
aizsvieda kosmosā lielu daudzumu iežu.
Te mēs redzam, kā rodas meteorīti.
Zonde jau ir ceļā atpakaļ uz Zemi,
vedot līdzi vienu gramu,kas savākts no asteroīda.
Bet lielāku eksemplāru iegūšanaiAntarktīda ir paradīze.
Nav tā,ka šeit krīt vairāk akmeņu nekā citur.
Tie tikai ir redzami uz plašajiemledājiem, kas klāj teju visu kontinentu,
kas ir lielāks nekāAmerikas Savienotās Valstis.
Piedalīties meteorītu medībāsmūs uzaicināja Dienvidkorejas zinātnieki.
Viņu stacija, ko sauc Čanpogo...
STACIJA ČANPOGOANTARKTĪDA
...atrodas Antarktīdas piekrastē,un tur mitinās apmēram 50 cilvēku.
Dienvidu puslodes vasaras sezonailgst gandrīz piecus mēnešus,
kuras laikā saule nenoriet.
Iekšpusē tā ir daudz plašāka,nekā mēs gaidījām.
Vien dažu kilometru attālumāseši Skota pēdējās ekspedīcijas vīri
pārcieta visu ziemu, saspiedušiestikai trīs metrus platā sniega alā.
Viņi cieta badu un sala netīrībā,
pārtiekot tikai no roņu gaļasun viena cepuma dienā.
No Skota vīru dienasgrāmatām
mēs zinām, ka viņi sapņoja par mielastiem,kas tika atņemti, kad viņi grasījās ēst.
Tikai vienam vīramizdevās sapnī tiešām paēst,
un biedri viņu pamatoti par to ienīda.
Bet mēs te neatbraucām omāru un kimči dēļ.
Mēs degām nepacietībā lidotuz Polāro plato kontinenta iekšienē.
Mēs zinājām, ka tur irkravas automašīnu sauszemes ekspedīcija,
kas pirms trim nedēļāmbija atstājusi mūsu staciju
un tuvojās meteorītu medību vietāmuz zilā ledus.
Taču vispirms helikopteram ir jāpaceļasaptuveni 2000 metru augstumā.
No stacijas piekrastēlīdz ledus plato kontinentā
mēs lidojam pāri ledāja ledus kaskādēm.
Iedomājieties, kā būtu to šķērsot kājām!
Katrs no šiem robotajiem klučiem
ir lielāks par daudzdzīvokļu ēku,
un šī masa aizvien plūst uz jūru.
Beidzot mēs sasniedzam plato.
Vairs tikai daži kalnislejas virs ledus kā salas.
Sajūta bija, kā ieejot citā pasaulē,kas nav mūsu planēta.
Šeit sākas bezgalīgā vientulība
milzīgā kontinentā, ko klājdivus līdz četrus kilometrus biezs ledus.
Pēc GPS datiemmēs zinājām, kur atrodas karavāna.
Viņi mūs gaidīja.
Mēs ar nepacietību gaidījām tikšanosar šīs ekspedīcijas vadītāju Džoniku Lī.
Viņš bija tas,kurš mūs uzaicināja uz Antarktīdu,
un bija sajūta, kā satiekot senu draugu.
DŽONIKS LĪKOREJAS POLĀRPĒTNIECĪBAS INSTITŪTS
-Nedomāju, ka jums izdosies atbraukt.-Jā, jā.
Es nezināju, ka arī mums izdosies.
Mans sapnis...
Bijām redzējuši pirms dažiemgadiem netālu no šejienes tapušu ierakstu.
Viņš bija atradis lielu meteorītu,
un mēs viņā iemīlējāmies,redzot viņa ekstāzi par atklājumu.
Šī ir zinātne tās labākajā izpausmē.
KOREJAS POLĀRPĒTNIECĪBAS INSTITŪTAMATERIĀLS, 2014. GADS
Labi, noliec! Noliec!
Ir vēl kaut kas, kas manpatīk šajā emocionāli uzlādētajā ainā.
Kas tāds, ko kino skolu stulbās doktrīnasnekad nepieļautu.
Vērojiet fonu! Kadrā ienāk kāds cilvēks.
Motivācija nav nolasāma, neīstais brīdis,
uzgriezts pakaļgals.
Atgriežamies tagadnē!
Kopā ar mums bija ieradusiesarī Džonika sieva Midžuna,
kas arī ir pazīstama polārģeoloģe.
Vīrs un sieva atkal kopā.
Dažas minūtes pēc ierašanāsmēs atradām pirmo meteorītu.
Tīrais, gludais ledus,kas nav klāts ar sniegu,
ir ideāls apvidus, kur tos pamanīt.
Milzīgā ledus masa lēni kustasgluži kā konveijera lente
un atklāj akmeņus, kas nokrituši pirms,iespējams, simtiem tūkstošiem gadu.
Vairums meteorītutiek aiznesti līdz pat okeānam.
Bet tur, kur ledājs izliecas uz augšuvirs kalnu grēdas dziļumā,
ledus iztvaiko,atstājot savu kravu uz virsmas.
Šeit ikviens akmens ir meteorīts.
Pavērojiet to cilvēku labajā pusē!Viņš kaut ko atrada.
Veiksminieks izrādījās Klaivs.
Tas var šķist iestudēts,bet tas tiešām bija viņš.
Tiešām! Atradāt paraugu!
Apsveicu!
Tas ir liels. Šodien lielākais.
Es vienu atradu tur. Mazu.
Un tad, kad es...
Izrādījās,
ka tas ir arīšīs sezonas lielākais meteorīts,
un pirmais novērtējums liecināja,ka tas ir ārkārtīgi rets paraugs.
Mēs atsākām meklējumus,bet pamazām mums piezagās kāda doma.
Paies veseli pieci mēneši,līdz uznāks nakts,
un mēs varētu nosoļot vēl 5000 kilometru,nesatiekot ne dvēseli.
Šī ir vispilnīgākā plašuma pieredze,ko var piedzīvot kājāmgājējs.
Bet mēs zinājām kādu vietu, no kurasceļā dodas nevis ar kājām, bet ar dvēseli.
Vietu, kur mēs paceļamies pāricilvēciskajai eksistencei.
Mūsu pēdējais ceļojumsbija uz vienu no attālākajām salām
arhipelāgā Torresa šaurumā.
Šīs salas atrodasstarp Austrāliju un Jaungvineju.
Šajā mazajā salā, ko sauc Mera,ir aptuveni 400 iedzīvotāju.
Bijām dzirdējuši, ka iezemieši tic:krītošās zvaigznes
aiznes mirušo dvēselesuz jaunu dzīvi kaut kur citur.
Dags Pasi, viens no cilts vecākajiem...
FOLENS "DAGS" PASI
...zina nostāstus par dvēselēm,kas ar meteoru dodas uz viņsauli.
Vienu no maniem radiemgari turp aizsūtīja uz maier.
-"Maier" ir meteors?-Krītošā zvaigzne, jā.
Un viņa tiešām bija uz tā maier,
kas dega.
Tā es dzirdēju.
Un tas esot patiess stāsts.
Un to kundzi...veco kundzi sauca Gizū Simbolo.
Vai viņa bija dzīva,vai tas bija viņas gars?
Viņa bija dzīva. Viņa bija dzīva, jā.
Un, kad kādam no ģimenespienācis laiks mirt...
maier var mums pateikt:
"Pēc dažām dienāmkāda vairs nebūs." Vai...
Vai... Vai...
"Viņš dosies kur citur."
Zvaigzne... krītošā zvaigzne. Maier.Dažreiz sarkana. Dažreiz gaiši zila.
Šķiet, ka šeit nāvi
neuztver kā lielu notikumu.Nāve ir ceļojuma sākums.
Sākums jaunam ceļojumam jaunā dzīvē. Jā.
Tā var būt dažādos veidolos.
Putna veidolā. Suņa veidolā.Cilvēka veidolā.
Vai kā ēna, ko redz slīdam pa sienu.
Vai varbūt - peldošs koka gabals.
Peldošs koka gabals okeānā.
Tā kā bijām ieradušies ar kameru,
salinieki atsauca atmiņāgandrīz aizmirstu deju,
kas nebija izpildīta teju pusgadsimtu.
Alo Tapims, viens no vecākajiem,ierādīja jaunajiem puišiem horeogrāfiju.
ALO TAPIMS
Deja ir par maier, kā jau jūs norādījāt.
Maier ir tā zvaigzne, komēta.
Un tā ir īpaša zvaigzne.
Šī zvaigzne meriamiešiem parādāstikai īpašos gadījumos.
Meriamieši šo zvaigzni novēro,
kad kāds tuvinieksaiziet no šīs dzīves uz nākamo.
Pāreja notiek ar šīs zvaigznes palīdzību.
Dejotāji tur rokās nair. Lāpas.
Mēs tās saucam par nair.
Viņi tās tur rokās.
Un tās rāda, kā šī zvaigzne...
krītošā zvaigzne, izbārsta gailošas ogles.
To rāda ugunsnūjas, kas viņiem ir rokās.
Un, kad divas ugunsnūjas tiek saliktas...
sasistas kopā,
kad divas lāpas tiek sasistas kopā,tad gailošās ogles...
Un tas ir ietverts dejā.
Tā stāsta... apraksta to zvaigzni.
Jā. Un tas ir mūsu stāsts.
Tulkojusi Aija Apse