Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MÉRIDA, MEXIKODEŇ MŔTVYCH
Mérida na Yucatánskom polostrove
je miesto, kde nastala najväčšiaskaza našej planéty.
Dopadol sem celý asteroid.
Bolo to milióny rokov predtým,ako sa objavili prví ľudia,
no tento ohnivý rituál vyzerá,ako keby sa to dialo znova.
Starovekí Mayovia to zjavnenemohli vedieť.
Nevieme, čo k nám v budúcnosti príde...
ČEĽABINSK, SIBÍR
...a nakoniec nás zničí.
Ale bude to vyzerať ako tátoohnivá guľa nad Sibírou,
ibaže omnoho väčšia.
To, čo palubné kamery nasnímali,
pripomína science-fiction.
Dorazili k nám návštevníci z iných svetov,
z temnoty vesmíru.
A istý počet ich k nám ešte len príde.
KRÁTER WOLFE CREEKZÁPADNÁ AUSTRÁLIA
Ak prichádza niečo veľké,
dokáže to osvietiť oblohu aj počas dňa.
Aj keď je to vzdialené niekoľkomiliónov rokov.
Meteority dopadajú na našu planétu stále.
Tie väčšie dokážu zmeniť povrch krajiny.
Rovnako však majú veľký vplyvaj na kultúru.
Dobrým príkladom je islamská kultúra.
Podľa starovekej tradície
zoslal Boh z neba na Zem kameň,
ktorý mal Adamovi a Eve povedať,kde postaviť oltár.
Meteorit dopadol tam,
kde bolo neskôr postavenéposvätné mesto Mekka.
MEKKA, SAUDSKÁ ARÁBIA
Nachádzame sana najposvätnejšom mieste islamu.
Priamo v jeho centre, v Kábe.
Vo východnom kúte sa nachádzaČierny kameň.
Bol uctievaný už v predislamskom období,
najmenej tisíc rokov predtým,ako prorok Mohamed založil islamskú vieru.
Čierny kameň jekompletne prekrytý striebrom
a nikto ho nemôže bližšie skúmať.
No takmer určite je to meteorit.
Islam vyznáva 1,9 miliardy veriacich.
Pútnici
považujú Čierny kameňza jednu z najdôležitejších pamiatok.
Je miestom, na ktorom spočinienespočetné množstvo dotykov a bozkov.
Ako nemoslimovia nemôžemedo posvätného mesta ani vkročiť,
preto museli využiťnahrávku jedného z veriacich.
Opäť sa nachádzamev tichom prostredí austrálskej púšte.
Clive Oppenheimerz Cambridgeskej univerzity,
ktorý začal našu výpravu týmto filmom,mi vysvetlil...
Vedci túto dieru v zemiobjavili až v roku 1947,
keď ju spozorovali z vesmíru.
Tento kráter sa tiahneešte asi kilometer ďalej.
Vznikol po tom,ako sa kus železného meteoritu
vo veľkosti bojovej lodi, pohybujúci sarýchlosťou 15 kilometrov za sekundu,
zaboril do zeme.
A steny kráteru,okolo tohto zemského povrchu,
vznikli zo starodávnych kameňov,
ktoré pri dopade roztrieštilodo všetkých smerov.
Samotný meteorit sa takmer celý odparil.
Našlo sa z neho len niekoľko úlomkov
roztrúsených po okolitej púšti.
Vzor roztrúsenia starodávnych kameňov
naznačuje, že bolid dopadol odtiaľ.
Teploty sú pozoruhodné.
Pri dopade sa vytvorí tepelný oblak,
ktorý prerazí cez atmosféruaž do stratosféry,
kde z neho vyletujú do veľkej diaľkyroztavené úlomky.
Samozrejme, vzniká pri tomkolosálna seizmická energia,
ktorú vyvolá samotný dopad.
Nastanú silné zemetrasenia.
Teraz sme uprostred púšte,
ale predstavte si, že by sa to odohralov dnešnom mestskom prostredí.
Bola by to katastrofa.
Existujú nejaké prípadyzasiahnutia meteoritom?
Existuje prípad ženy, uhm,ktorú zasiahol meteorit.
Preletel k nej cez strechu a strop
a zasiahol ju, keď sedela v kreslea pozerala televíziu.
Meteorit Sylacauga.
30. NOVEMBERA, 195400:46
Prežila to,ale zostala jej strašne veľká modrina.
ANN HODGESOVÁSYLACAUGA, ALABAMA
Krajina okolo kráteruje pustá a nehostinná,
no i tak v tejto oblastiodjakživa žili austrálski domorodci.
Mnohí sa živia umením.
UMELECKÉ CENTRUM BILLILUNA
Patria k nim ľudia z komunity Billiluna.
Síce neboli svedkami dopaduspred 100-tisíc rokov,
ale ich kultúrnu pamäť
mohli spustiť aj nedávne udalosti.
V ich maľbáchsa kráter často objavuje ako motív,
no pramení už v ich povedomí.
Stretli sme sa s Katie Darkieovou,
jednou z najlepších tunajších umelkýň.
Toto je jedna z vašich malieb, však?
Pozrime sa na ňu.
Mohli by ste nám povedať,na čo sa pozeráme?
Je to nádherná maľba.
Toto je pieskový vrch...
a toto je tráva.
Nie sú tam žiadne karnti.Zemiaky.
UMELKYŇA
Kedysi starší ľudia hovorili...
uhm, že jeden muž odišiel na lovcez potok, šiel loviť vtáky.
Kráčal však tunelom,ktorý viedol popod rieku,
no my ju voláme potok.
Z tunela vyšiel na druhej strane kráteru
a vrátil sa na miesto, z ktorého prišiel,
keď odišiel na lov.
A ako v tomto príbehu kráter vznikol?
Aký je jeho pôvod?
Podľa kartiya - nedomácich obyvateľov,sem dopadol meteorit.
- To hovoríme aj my, belosi.- Belosi európskeho pôvodu.
Podľa niektorých sem dopadla hviezda.
Ale podľa našich predkov a starších ľudí
do kráteru padol Dúhový had.
Takže máme tri rôzne príbehy.
No spájajú sa do jedného.
Každý víkend na to miesto
vezmeme deti a kempujeme tam.
Cítime tam prítomnosťnašich predkov a rodiny,
ktorá na nás po návštevekráteru dáva pozor.
Je to pre nás veľmi špeciálne miesto.
Aj pre naše rodiny.
Meteority padajú náhodne.
Jeden významný dopadoldo regiónu Alsasko vo Francúzsku.
Tu však zmenil záležitosti týkajúcesa ľudstva. Ovplyvnil históriu.
V diaľke stojí mesto Ensisheim.
ENSISHEIMALSASKO, FRANCÚZSKO
V 15. storočí sa na tomto miesteurčilo smerovanie histórie.
Na základe padajúceho kusu skaly,
Habsburgská ríša získala legitimitu.
Pamätná tabuľa označujemiesto dopadu meteoritu.
Clive sem priviedolprofesora Simona Schaffera,
kolegu z Cambridgeskej univerzity.
SIMON SCHAFFERCAMBRIDGESKÁ UNIVERZITA
Je historikoma jedným z posledných polyhistorov.
Čo sa stalo v ten deň...7. novembra 1492?
V tento výnimočný deň
sa na juhovýchodnej časti oblohy,týmto smerom, objavila ohnivá guľa.
Letela neuveriteľne rýchloa vydávala hvízdavý zvuk.
Okolo 11.30 ráno zasiahla toto pole.
Podľa viacerých zdrojov
stál na tomto poli len jeden človek.
Pastier.
Zažil tú najmimoriadnejšiu vec.
Videl, ako na pole dopadol136-kilogramový kameň
a vyhĺbil doň dieru.
Dňa 7. novembra 1492,
keď dopadol tento kameň,
nastal niekoľko dnípo inom významnom dorazení k pevnine:
po príchode Krištofa Kolumbusaa jeho posádky
do Nového Sveta v Karibiku.
Koniec koncov, vďaka Kolumbusovi
na tomto poli rastie kukurica.
Je to výsledok ovplyvneniaeurópskeho poľnohospodárstva plodinami,
ktoré dovtedy rástli len v Amerike.
Dopad tohto kameňabol v skutočnosti taký dôležitý,
že niektoré kroniky opisujú v roku 1492
len Ensisheimský kameň
a Kolumbusa vynechávajú.
Ľudia verili, že možnopráve božským zásahom
dopadol tak blízko veľmi dôležitého mesta,
akým je Ensisheim v Alsasku.
V tom období bol Ensisheim
v tejto časti sveta
hlavným sídlom rakúskych vojsk.
Do dvoch týždňov od pádu kameňa
prišiel do mestaaj rakúsky vojenský veliteľ,
hlavný veliteľ Maximilián.
Ale prečo, preboha, ten kameňdopadol práve v tom čase?
Dôvod, prečo kameňdopadol na toto pole, bol božský.
Pre ľudí
boli v tom časenadprirodzené úkazy na nebi znameniami.
Bolo to ako keby Boh poslal e-mail
Maximiliánovi a jeho radcom,
v ktorom stálo,že jeho ovláda je oprávnená,
a že porazí svojich nepriateľov,
ktorí budú následnedodržiavať jeho príkazy.
Odkiaľ čerpáte vaše nadšenie?
Jednou z vecí,ktoré ma na meteoritoch fascinujú,
je, že so sebou prinášajú zmysel,majú význam.
Kedysi ľudia verili,že meteority so sebou prinášajú aj veci.
Napríklad, uhm, časti tela, žabya krvavé dažde.
Alebo mor a iné katastrofy.
Ako keby bol meteorit organizmus,
takmer zviera, ktoré k nám hovorí.
Myslím si, že je to skutočne silnáa veľavravná myšlienka.
Myšlienka, že meteority majú význam
a úlohou ľudstva je prísť na to aký.
Simon Schaffer mohol pokračovať
ďalších osem hodín bez toho,aby nás nudil.
Chceli sme však vidieťpozostatky kameňa v miestnom múzeu.
Je to neskutočné,núti vás to predstavovať si veci.
Chcel nás privítať starosta mesta,
ktorý tu stojí s priateľmi meteoritu.
Tento znak je prevzatýzo stredovekého drevorytu.
Môžete ho nájsť všade.
Ale dnes predstavuje premýšľanie v časea premýšľanie o budúcich storočiach.
Premýšľali títo prívrženci meteoritu
o ďalekej budúcnosti?
Čo si myslia?
Ako ďaleko siahajú ich plány?
Čo ak ľudská rasa vyhynie?
Čo by sme nechalibudúcim astronautom z iných galaxií
ako dôkaz,že by sme neodišli od padlého priateľa?
Hneď vedľa kameňasme objavili túto prezentáciu.
„Dobrý deň, volám sa Jean,“
povedala táto socha dúfajúc,že mimozemšťania hovoria po francúzsky.
„Som baník.
A takto vyzeral náš krásny svet.“
„Keď sme na nočnej oblohe uvidelinebezpečenstvo pre našu planétu,
začali sme konať.
Vykopali sme tunelya vytvorili podzemné úkryty.
Myslíme si,že máme šancu prežiť celé desaťročie.
Ak dôjde ku nekontrolovateľnému požiaru,
verím, že to ľudská rasa prežije.
Ale nie som veštec. Som len baník.“
„Prajem vám úspešný koniecvašej návštevy.“
ARÉNA VALLHALL
OSLO, NÓRSKO
Ďalšou destináciou je obrovskášportová aréna v Osle v Nórsku.
Zmestí sa do nej celé futbalové ihrisko.
Nás však zaujímala jej strecha
a tento muž, Jon Larsen,
najznámejší nórsky jazzový hudobník.
Ako občiansky vedec
má právo byť na tejto veľkej streche.
Ako sa to začalo?Ako ste našli toto miesto?
Hľadal som cez, um, Google Earth
a našiel najväčšiu strechu, akú sa dalo.
V tom čase bola táto v Osleasi tou najväčšou.
Potom som si uvedomil...
že malý objekt sa skotúľa dolea akumuluje sa na tomto mieste
a skončí v blízkosti odtoku.
Ako môžete vidieť, je tu plno špiny.
Ale v nej nájdemečastice kozmického prachu.
Ako ste k tomu prišli?
Vaša kariéra úspešného hudobníkatrvala už štyri desaťročia.
Ako ste skončili na strechách?Chceli ste ujsť pred fanúšikmi?
Nie. Ehm, vždy som zbieral kamenea zaujímal sa o geológiu.
Je to môj celoživotný koníček.
Približne pred desiatimi rokmisom vonku ráno pri stole
objavil čiernu ligotajúcu sa bodku,
ktorú som tam vtedy,ešte pred dvoma sekundami, nevidel.
Dal som si ju na prst
a vďaka skúsenostiamamatérskeho mineralóga,
som si povedal:„Fíha, je to malý kameň.“
A začal som rozmýšľať:
„Odkiaľ sa tu vzal?Z vesmíru? Netuším.“
Potom som začal googliť a zistil som,
že existujú, uhm,zvláštne malé častice kozmického prachu.
Volajú sa mikrometeority.
Tak sa to všetko začalo.
Podľa vás sú nejaké aj tu.
Aké prístroje potrebujete,aby ste ich pozbierali?
Mojou hlavnou zbraňou je tento magnet.
Používam ho najmä preto...
lebo mikrometeority sú magnetické.
Najskôr dám magnet do, uhm,
uzatvárateľného ochranného vrecka.
Aj tento háčik je užitočný...
Je ohromujúce, že Jon Larsen,prišiel s úplne novým odvetvím vedy,
a to aj vďakatakémuto primitívnemu nástroju.
Na tejto časti sa budú zoskupovať.
Budem ním hýbať takto po zemi.
Ťažké čiastočky sa posunú dolea zostanú v najťažšej časti.
Toto by mohli byť nejaké mikroskopické,uhm, magnetické častice.
Neskôr sa na ne pozriem cez mikroskop.
Koľko takýchto častícdopadne na Zem za deň?
Viete povedať číslo?
Áno, približne 100 metrických ton.
Ako keby dva veľké nákladiaky plné piesku,každý deň na Zem sypali kozmický prach.
To sa ale rovná jednej čiastočke
- za rok na meter štvorcový.- Takže...
Tieto čiastočky sú poslovia, no nie?
Zdá sa, že pre vásmali veľmi konkrétne poslanie.
Áno, to mali.
Sú z najstaršej hmoty, aká existuje.
Nič neprecestovalo viac.
Keď sa dotknem mikrometeoritu prstom,
viem, že sa žiadny človekešte nedotkol niečoho staršieho.
Ako keby sa pozeral večnosti do tváre.
Je to popol inej generácie,
predošlej generácie umierajúcich hviezd.
Jeho história siaha až k veľkému tresku.
Toto je Jan Braly Kihle,
geológ, ktorý bude skúmať Jonove vzorkypod mikroskopom.
Páčil sa nám jeho outfit muža zákonaz amerického západu.
Narodil sa v Texase.
Je v ňom však oveľa viac.
Štyrikrát vyhral nad rakovinou,
pričom dvakrátporazil aj tú nevyliečiteľnú.
Túži prispieť k výskumu rakoviny,
a preto je súčasťou priekopníckej,novej liečby rakoviny.
Toto je podsvetie.
Tu sa snažíme získaťfotografickú dokumentáciu.
- A toto je Jan Kihle, môj kamarát.- Dobrý deň.
Roky spolu pracujeme
na vytvorení fotografií mikrometeoritovs vysokým farebným rozlíšením
a, uhm, v takom zväčšení,ako nikde inde na svete.
Aké zväčšenie potrebujete?
Vidíte, že čiastočky sú také malé,
že ich prakticky nie je vidieť.
Potrebujeme ich zväčšiť 2000-,alebo skôr 3000-krát.
A potom bude mať pôvodná fotografiapriemer jeden meter.
Presne to potrebujeme.
Keď všetci hovorili, že to nie je možné,
prišli sme s novým odborom vedy.
Viete si spomenúťna spätnú väzbu od, uhm, kolegov.
- Išli sa popukať...- Áno, to, áno.
...keď sa nás opýtali:„Čo chcete urobiť? Čo?
Každý vie, že je to nemožné.
Viete, že pomer signálu k šumuje viac než jedna k jednej miliarde.
Len to skúste.“
Dotklo sa vás to v tom čase?
Určite nie.
Takto funguje veda.
Nesúvisí s pocitmi.Celé je to o zvedavosti.
Takže toto je z dnešného dňa.
Keď vidíme zvláštny typ textúry,vieme povedať:
„Je to mikrometeorita nie industriálna častica.“
Je trochu rozmazaný.
Môžeme... to odfotografovať?
- Nie.- Nie.
Ak, uhm...
Ak sme príliš nadšení,nepodarí sa to pre údery srdca.
Nedá sa to.
Keď sa robia fotky,musíme odísť z miestnosti.
Odkiaľ sa tu tieto častice vôbec vzali?
Och, to je dobrá otázka,na ktorú nepoznáme odpoveď.
Očividne pochádzajú z vesmíru.
Niektoré sú z hlavného pásu asteroidov.
Iné môžu byť z komét.
Môžu to byť aj čiastočky z iných galaxiía slnečných sústav.
Nepoznáme nebeský objekt každého zrniečka.
Je to úžasné.
Každý utorok večer,keď Jon prinesie nový materiál,
zostávame v nemom úžase.
Je to... ako keby sme boli opäť deťmi.
Tieto častice sú malé a samostatnéaj vo vesmíre.
Niektoré z nich nikdy, uhm,nikdy neprenikli ďalej
a nezačali napríklad vytvárať...
postupne vytváraťmalé planéty v páse asteoridov.
Je to kozmický prach,ktorý je všade vo vesmíre.
Tu môžete vidieťzliatinu železa a niklu.
A, uhm, tu je veľmi dobre vidieťzačiatok kryštalizácie.
Začína sa sklom
a postupne vznikajú kryštály olivínu.
A na vonkajšej straneje tenulinký lem sulfidov železa.
Vyzerá to takmerako zamrznutá exoplanéta.
Pripomína to povrch.
Akoby sa rozpadávali ľadovce.
Konkrétne tentoje naozaj zaujímavý.
Pri vstupe do atmosférymal veľmi vysokú teplotu.
Prednou stranou, ktorá je hore,
vletel do zemskej atmosféry.
Keď začal spomaľovať,bolo jadro z ťažkého kovu tlačené dopredu
kvôli, uhm... zotrvačnej sile.
A nakoniec sa daná kovová kopanachádza na prednej strane častice.
Aj tu vidíteprednú časť - zliatinu železa a niklu.
Zozbierali sme 2 500 rôznych vzoriek,
no žiadne nie sú identické.
Keď začnete...
skúmať mikrometeorityako častice kozmického prachu,
uvedomíte si, že sú úplne odlišnéod prvkov terestriálnej geológie.
Pohybovali sa nadzvukovou rýchlosťou,
ktorá je 50-krát vyššia ako pohyb guľky
a dosiahli pekelnú teplotu.
Až sa z nich napokon stalipoklady z vesmíru.
Krása a zvláštnosť, ktorú smepráve videli, môže byť ešte zvláštnejšia.
Takto vyzerá vzor.
Ak to pridržíte,prejdem, uhm, k tabuli a...
Vzor, ktorý nám tu premieta Clive,
je dôkazom niečoho,čo bolo považované za nemožné.
Súvisí to s kryštalickou štruktúrou,
ktorá by nemala existovať.
Takzvaný kvázikryštál.
PAUL STEINHARDTPRINCETONSKÁ UNIVERZITA
Tento muž nesúhlasil s tým,že je to nemožné.
Paul Steinhardt, svetovo uznávaný kozmológz Princetonovej univerzity.
Našli ste dôkazy existencie kvázikryštálu,prírodného kvázikryštálu,
v meteorite z vesmíru.
Ale čo kvázikryštál vlastne je?
Kvázikryštál je typ hmoty,ktorý podľa ľudí nemohol existovať.
Stovky rokov sme si mysleli,že sme dokázali, že je to nemožné.
Uhm, ale ako dnes už vieme,nielen že je to možné,
ale existovalo to vo vesmíre oveľa dlhšie,
ako si vieme predstaviť.
Začnime s niečím jednoduchším.
Kryštály sú usporiadané v istom vzore,
ako obkladačky vo vašej kúpeľni.
- Dobre.- Jednoduché štvorce.
Štvorcové dlaždicedo seba skvelo zapadajú.
Ale ak máte päťuholník,päťnásobnú symetriu,
môžete mať problém.
Skúsme to touto stranou.
A, uhm...
A už viem, kde bude problém.
Áno, vidíte čo sa deje?
Je tu medzera, takže sa musíme rozhodnúť.
Nezmestí sa nám to tam.
Buď tu, alebo tu,
- tu to nemôže...- Správne.
Atómy a medzery?
Ak sa v atóme nachádza medzera,
budú sa pohybovať a chcieť sa jej zbaviť.
Hmota s päťnásobnou symetriounemohla existovať.
Kvázikryštály sú všakkomplexnejšie a záhadnejšie.
Najskôr sa pozrime na vzor kvázikryštálu.
Budeme si ich tak vedieťlepšie predstaviť.
Dobrým príkladomsú tieto útvary na stole.
Skladajú sa len z dvoch kusov,týchto dvoch tvarov.
Sú to sliepky.
Akoby to boli detské puzzle,
ktoré fungujúna veľmi zložitej matematike.
Tento vzor objavilv 70. rokoch pán Roger Penrose.
Matematik a niekedy aj kozmológ.
Je úžasné,že vzor kvázikryštálu...
SVÄTYŇA DARB-I-IMAMISFAHÁN, IRÁN
...môžeme nájsť vo svätyniv Isfaháne v Iráne.
Bez poznania matematických princípov
vyriešili remeselníci pred 500 rokmi
záhadnú geometriu päťnásobnej symetrie.
Páči sa.
Mal by som vás varovať...
To upozornenie bolo na mieste.
Áno, celé sa to ešte komplikuje,
ale nebudeme vás trápiť detailmi.
Iba malou ukážkou.
Namiesto jedného dvadsaťstenamáme dvadsaťsten dvadsaťstenov.
A povedali sme si: „Och, možno taktovybudujeme niečo zvonku,
čo zachová túto štruktúru.“
Narazili sme na problém.
Ale týmto modelom sme ho vyriešili.
Predstavuje skutočný kvázikryštál.
...a stačí vybudovať takéto lietadlo...
Steinhardt ho chcel nájsť aj v prírode.
Nakoniec ste robiliterénny výskum na Kamčatke.
Musel vás inšpirovať teoretický...
Áno. Inšpiroval ma tento model.
Tento model akoby hovoril:
„Ak majú atómy siluako tieto časti skladačky,
nemajú na výber,len vytvoriť takúto štruktúru.“
Zároveň mi napadlo:
„Je možné, aby príroda vytvorilakvázikryštály skôr ako ľudia?“
A tak sa začalo desaťročia dlhé hľadanieprírodného kvázikryštálu.
Nakoniec sme vo Florencii našlimineralóga, Lucu Bindiho...
LUCA BINDIFLORENTSKÁ UNIVERZITA
...ktorý mal v múzeu maličkú vzorku...
no, skaly,skladajúcej sa z viacerých častí.
V jej vnútri sa nachádzalomalé zrnko kvázikryštálu.
Na základe skúmania tejto vzorky
sme predpokladali,že máme v rukách kúsok meteoritu.
Aby sme to dokázali, museli sme zistiť,odkiaľ skala pochádza
a či dokážeme získať ďalšie vzorky.
Tak sa Paul Steinhardt a Luca Bindi
vydali na expedíciudo najvýchodnejšej časti Ruska,
neďaleko Beringovho prielivu.
Červená farba označuje miesto,kde sa našli úlomky meteoritu.
Bolo to pozdĺž potokas názvom Listvenitovyi,
o ktorom nikto nikdy nepočul.
Expedície sa zúčastniličlenovia ruského geologického tímu,
ktorí pred desaťročiamiobjavili prvú vzorku.
Museli zdolať nezmapovaný terén.
Pre Paula Steinhardtato bolo niečo úplne nové.
Pri svojich výskumoch doteraz neprekročilhranicu Princetonskej univerzity.
Otravovali ho myriady komárov.
Na tejto fotke ho môžete vidieťso sieťkou proti komárom.
Nemal pravidelný spánok.
Medvede sa mu už nezjavovali len vo sne,ale aj pred očami.
Ich tvrdá práca nájsť fragmenty meteoritovsa vyplatila.
Prvé skúmanie nálezov vyzeralo nádejne.
Bindi a Steinhardt mali dôvod na radosť,
i keď stále nevedeli,či kvázikryštály existujú.
Röntgenový difrakčný obrazecz novonájdených vzoriek
objavil spochybňovanú päťnásobnú symetriu.
Dôkaz, že sa v meteoritenachádzajú kvázikryštály.
Ako ste sa cítili,keď ste to uvideli?
Zdalo sa mi akoby...v tom okamihu zastal čas.
Uhm, ako keby...
Keď som to videl, pochopil som,
že všetko, čo sme tie desaťročiachceli dokázať,
sa podarilo.
Okrem toho sme potvrdili,že kvázikryštál
nielenže pochádza z prírody,ale priamo z vesmíru.
CENTRUM METEORITNÝCH ŠTÚDIÍ
Nateraz zabudnimena tajuplné záhady hmoty
a pozrime sa na bežné skaly,ktoré k nám dopadli.
...máme tu lepiace sa koberce.
V Arizonskej štátnej univerzitesa nachádza veľká zbierka.
Špina, ktorú sme priniesli zvonku,sa tam prilepí.
LAURANCE GARVIEARIZONSKÁ ŠTÁTNA UNIVERZITA
Čakali nás veľké prekvapenia.
Keď pôjdeme dnu,
nezabudnite sem stupiť a očistiť si nohy.
Dobre.
Laurence Garvie,tunajší správca, nás vzal dnu.
Je tu tlak. Zabezpečuje,že sa dnu dostane len čistý vzduch.
- Sú čisté?- Áno.
Celý čas nás tu sníma kamera.Usmejte sa. Zamávajte do nej.
Pri návšteve takéhoto zariadenia
musíme udržať meteority čo najčistejšie,
to je najdôležitejšie.
Väčšinou chceme byť tými čistými my.
Tu sa snažíme vzorkynezašpiniť mastnotou z našich prstov.
Preto vás prosím, nasaďte si rukavice.Dám si ich aj ja.
Chcem vám ukázať
jeden z najzaujímavejších meteoritov.Dopadol len pre niekoľkými týždňami.
Do Kostariky.
Je plný organických zlúčenín.
Je to dôležité
vzhľadom na pôvodnú slnečnú sústavu
a aj vznik životav našej slnečnej sústave.
Vzorky sú v špeciálnej vitríne.
Sú to dusíkové vitríny.
Máme tu dusík... suchý dusík.
Dôležité je,že sa dostáva dovnútra vitríny.
Takže keď ju otvorím,budete počuť, že tam je.
Tak sa meteority uchovávajú.
Neprúdi do nich voda.Neprúdi do nich kyslík.
Takto ich momentálnedokážeme uchovať najlepšie.
To je to syčanie?
To je to syčanie.
Tak napríklad, tu je...
jeden z najúžasnejších meteoritov.
Vidíte, aký má názov?
„Psia búda.“
Tak teda...
Takže...
Ešte niečo - nech vám nespadne.
- Pokúsim sa.- Prosím, nech nespadne.
Táto skala pred pár týždňamidopadla do Kostariky.
Preletela cez psiu búdu,
keď v nej spal pes.
- Dúfam, že tomu psovi sa nič nestalo.- Minula ho o pár milimetrov
a zaryla sa do zeme hneď vedľa neho.
Je špeciálna aj preto,
že je na nej stále psia srsť.
Neverím.
Ohromné na nej je to,
že ak ju ovoniate,
ucítite v nej organické zlúčeniny.
Sú staré 4,5 miliardy rokov
a vznikli na ranej planéte...
planéte, ktorá už neexistuje...
Zlúčeniny uviazli v tejto skale,
ktorá v podstate 4 miliardy rokovprebývala v páse asteroidov.
Potom ho z nejakého dôvodu opustila
a pristála na Kostarike.
A teraz je v našej vitríne meteoritov.
Čo je to za pach?Je to ako...
Nevieme, no myslíme si, tá vec...
pripomína naftalín.Alebo niečo podobné.
Niečo podobné tomu zloženiu.
Napríklad rozpúšťadlo?
Áno, trošičku. Trošičku.
Uložím ju naspäť, ak ju už nechcete.
- Nie, ja...- Mimochodom,
to červené je zo psej búdy.
A to biele je z podlahy.
Uvedomil si ten pes,
že ho navštívilo niečo z nebies?
To nie, ale zaujímavé je,
že ľudia používali psovna hľadanie meteoritov pre ich čuch.
Možno ich na to vycvičiť.
Vráťme ju späť.
Železný meteorit z Tolucy,z regiónu Joquipilco.
Skúste ho chytiť.
Nech vám nepadne na prsty.Zlomí vám ich.
Och, páni.
Tá váha, uhm,
asi 30 až 40 kíl, a to len jedna skala.
Je to čistá železná ruda?
Áno, čisté železo.Ale bohaté na nikel.
- Nech to nepadne. Teraz. Teraz.- Podávam vám to.
Jeden z najúžasnejších javov dopadu,ktoré v televízii nikdy neboli,
je tento materiál - tektit.
Tu máme...Došlo k nárazu na Zem,
ktorý v podstate roztopilveľkú časť povrchu Zeme.
V tomto prípade asi niekoľko tisícštvorcových kilometrov zeme.
Takmer okamžite sa rozpustili.
A potom ten náraz
rozhodil túto hmotuasi po jednej tretine Zeme.
Kedy sa to stalo?
Predpokladáme...Datujeme to asi 750-tisíc rokov dozadu.
Bolo to dávno,
ale z geologického časového hľadiskato bolo akoby včera.
- Je to nedávny jav.- Je to sklo?
Je to... táto časť tu...Ak sa započúvate...
Toto je len sklo,ale nie je mimozemské.
Všetka táto roztavená hmotapochádzala zo Zeme.
Roztavila saa potom ju rozmrštilo po Zemi.
Preto túto hmotu možno nájsťv juhovýchodnej Ázii, na Filipínach,
v Indonézii, v Austrálii
a dokonca aj v Antarktíde.
Bola to mimoriadna udalosť.
Pozrite sa na tie tvary.Viete, čo sa z nich dá zistiť?
To, že boli rozmrštenéa následne stuhli na vzduchu.
Ak by sme tam v tom čase boli,
asi by to bol náš koniec, že?
Nielen náš.
Predstavte si...niekoľko tisíc kilometrov štvorcových...
všetko pod nimisa takmer hneď zmenilo na sklo.
Takže, áno.Sedeli by ste tam a popíjali čaj
a bolo by z vás sklo. Zo všetkého.
Každá z týchto skál z temnejších svetov,
má svoj príbeh.
Už od dávnej histórie meteoritypodnecujú ľudskú predstavivosť.
Svetlo z telefónu - jednoduchý nástroj,
ktorý dokáže vyzdvihnúť tajomnú krásutýchto ďalekých cestovateľov.
Máme tu...
V tom istom Centre meteoritnýchštúdií v Tempe v Arizone
sme sa stretlis doktorkou Meenakshi Wadhwaovou,
jednou z popredných vedkýňzaoberajúcich sa meteoritmi.
...40 000 rôznych meteoritov.
MEENAKSHI WADHWAOVÁPLANETÁRNA VEDKYŇA
- Aj ten od Barbary Hepworthovej.- Áno.
Uhm, sú to fantastické zdrojevšetkej našej práce.
VYSLANCI Z INÝCH KRAJÍN
Na čo sa pozeráme?
Okrúhly objekt, ktorý vidíte,
je maličká...
predstavte si ju ako maličkú kvapku,
existujúcu už v počiatku slnečnej sústavy.
Približne pred 4,5 miliardami rokov.
Skôr ako sa sformovali planéty?
Áno. V období,keď vo vesmíre bol len plyn a prach.
Nič iné. Neexistovali planéty, ani Zem.
A toto sú...
Nazývajú sa kvapky ohnivého dažďa,
ktoré... sa kondenzovali z nebuly,
hmlovitého oblaku z plynu a prachu.
Uhm, asi kvôli nárazovým procesom
v počiatkoch našej slnečnej sústavy.
Nevieme, prečo k týmto nárazom dochádzalo,
ale myslíme si, že k nim dochádzalo
v iných slnečných sústavách,ktoré sa formujú dnes.
A aké sú tam prvky?
To, čo vidíte,
tento krásny vitrážový vzor,
je minerál zvaný olivín.
A toto...Keď to otočím, uhm...
tieto minerály prepúšťajú svetlo,
dochádza k polarizácii svetla.
A tak samotný minerál
akoby v určitých smeroch ničil to svetlo.
Preto vidíte totorozžiarenie a stmavnutie.
Naozaj to vyzerá ako...nádherné vitrážne sklo.
- Áno, tak trochu.- Je to nádherné.
Toto je rez,
tenký rez zo vzorky z Marsu,ktorý som prvýkrát videla
na začiatku svojej kariéryv skúmaní meteoritov.
Fascinovalo ma to, pretože
to vyzerá povedome,no prišlo to z úplne iného sveta.
Vieme, že táto skala pochádza z Marsu,pretože sú v nej plyny
s rovnakou kompozíciou,akú nachádzame v marťanskej atmosfére.
Keď zohrejete kúsok z tejto skaly,
plyny sa uvoľniaa môžete zmerať ich zloženie.
Úplne rovnaké
sme zmeralipomocou kozmických lodí na Marse.
- Neuveriteľné.- Áno, to je.
Mal Carl Sagan pravdu?Sme z hviezdneho prachu?
Určite sme z hviezdneho prachu.
Každý prvok nášho tela
sa predtým nachádzal vo hviezdach.
Takže, áno. Sme z hviezdneho prachu.
- V podstate.- Krásna myšlienka.
Áno.
Za celý čas natáčania filmu
som len v tejto chvíli nemohol odolať.
Musel som sa ozvať spoza kamery.
Myslím, že nie som z hviezdneho prachu.Som z Bavorska.
Tak ty si špeciálny.
Áno, to ste.
Naša cesta nás zaviedla
na miesto,kam dopadli ešte väčšie ohnivé gule.
KRÁTER RAMGARHRADŽASTAN, INDIA
Chceli sme zistiť,či život pochádza z vesmíru.
Kráter Ramgarh v Radžastane v severnejIndii má priemer štyri kilometre.
Pri pohľade z vesmíru vás zaujme ihneď,
no keď ste na Zemi,ani si nevšimnete, že ste v krátri.
Už od 10. storočiasa tu však stavali hinduistické chrámy.
Zaujímalo nás,či organická hmota v meteoritoch
mohla byť prísadou životana našej planéte.
Potrebovali sme odborné znalostiprofesorky Nity Sahaiovej,
ktorá skúma prechodod chemických k biologickým procesom.
Sme tu... v tomto obrovskom kráteri,
ktorý sformoval meteorit.
A nevieme, či to bol uhlíkový meteorit,
ale vieme, že uhlíkové meteority
obsahujú rôzne druhy organických molekúl.
Ktoré z nich sú kľúčovéa mohli by vytvoriť život?
V meteoritoch sa v podstatenašli len takéto prvky.
NITA SAHAIOVÁGEOCHEMIČKA
Aminokyseliny tvoriace bielkoviny,
lipidové molekuly,ktoré tvoria bunkové membrány,
a prekvapivo aj ribóza, čo je cukor.
Do úžasu ma privádza fakt,
že v meteoritoch nachádzame cukry a prvky,ktoré vytvárajú proteíny.
Správne.
Vznikajú geologicky ako minerály alebo...
Nie sú ako minerály,pretože sú organickými molekulami
a minerály sú anorganické.
Pravdepodobne vznikli
interakciami organických molekúls minerálnymi povrchmi.
Napríklad na zrnáchmedzihviezdneho pôvodu,
alebo na povrchoch samotných meteoritov.
No ešte stále nám chýba dlhý proces,
na konci ktorého z týchto ingredienciívznikne život.
- Áno.- Čo... čo potrebujeme?
Potrebujeme priestor,kam tieto všetky veci dať,
a... zdroj tepla, správne?
Áno.Tieto jednoduché stavebné bloky sa musia
polymerizovať do dlhých reťazcov,
ktoré sa dokážu zložiť a sú funkčné.
Čo si myslíte o panspermii
a tom, že sa život šírikozmickým priestorom?
Je možné, že by živé organizmy
prežili také intenzívne teplotya vyžarovanie z vesmíru?
DNA je v skutočnosti dosť odolná.
A vo vesmíre je možné prežiť.
A dokáže prežiť aj celý organizmusako zárodočná bunka.
Uhm, ľudia sa prekopali do hlbín Zeme,
až do hĺbky niekoľkých kilometrov,
a našli tam baktérie, ktoré tam žilipravdepodobne už milióny rokov.
Uhm, prežili v štádiuspomalených životných funkcií.
Tušíte, prečo sú chrámy kňazovna tomto mieste?
Tento je zasvätený Šivovi.
Je to príliš dobré na to, aby to bolapravda. Je na zemi, kam dopadol kráter.
Je zaujímavé,že chrám je zasvätený Šivovi a Párvatí.
Je to tantrický chrám,ktorý predstavuje stvorenie.
No Šiva je aj bohom skazy.
V hinduistickej mytológii sa hovorí
o cykloch stvorenia a zničenia vesmíru.
A náležite sa nachádzav kráteri po náraze meteoritu,
ktorý dokáže vyhladiť život,
a zároveň priniesť organické molekuly,
z ktorých dokáže vyklíčiť život.
Podobným spôsobomto potvrdil aj miestny sádhu.
Ak ľudstvo a život vyhyniekvôli vojne alebo meteoritu,
na tomto mieste, pri kráterovom jazere,opäť vznikne.
Musíme navštíviť miesto, kam dopadlanajohromnejšia ohnivá guľa.
Miesto s nevysloviteľným názvom
na pobrežíYucatánskeho polostrova v Mexiku.
PRÍSTAV CHICXULUBMEXIKO
Tu našu planétu zasiahlanepredstaviteľná apokalypsa.
To, čo sem prišlo z vesmíru,
malo silu stoviek miliónov...možno tisícok miliónov...
atómových bômb rozsahu Hirošimy.
Nevyzerá to tu tak.
Život je na tomto miesteovplyvnený ťaživou nudou.
Chicxulub je bohom zabudnutéplážové letovisko.
Tunajší psy, tak ako všetky psy,
sú príliš hlúpi na to, aby pochopili,
že tri štvrtiny všetkých druhov vyhynuli
na základe udalosti,ktorá sa odohrala práve tu.
Dinosaury existujúuž len v miestnom múzeu.
Ich oči vyrobili ľudia. Nič si nepamätajú.
Iba ich stopy sú autentické,
no vyzerajú, že sa prechádzali,a nie, že pred niečím unikali.
Nevedeli, že všetko náhle zanikne.
Toto bohom zabudnuté miesto je v centre
jednej z najväčších geologických katastrofv dejinách Zeme.
Katastrofa nezvratne zmenilachod života na planéte.
Približne pred 66 miliónmi rokov
sa asteorid,s priemerom asi 10 kilometrov,
rútil k Zemi rýchlosťouasi 20 kilometrov za sekundu.
Sila dopadu bola taká mimoriadna,
že vyhĺbila dieru s hĺbkou 30 kilometrov.
Kráter vytvoril...
tiahne sa 100 kilometrov k morua 100 kilometrov do vnútrozemia.
A teploty, ktoré vznikliv zemskej kôre pri náraze,
roztavili a odparili kôru a samotný bolid.
Nastali zemetrasenia o sile 11 stupňov.
Boli stokrát silnejšie ako akékoľvekzemetrasenia v histórii ľudstva.
Megacunami, 100-metrové vlny,
pustošili pobrežie vzdialených oceánov.
Obrovská kopa prachu,roztavených kvapôčok a plynov
prudko stúpla do atmosféry.
Časť materiálu dokonca dosiahlaúnikovú rýchlosť a dostala sa do vesmíru.
Roztavené kvapôčkyspŕchli na plochu 3 000 kilometrov,
čo spôsobilonekontrolovateľné zemské požiare.
Páči sa mi,ako to zobrazujú filmy.
POSLEDNÉ DNI DINOSAUROV
800 kilometrov od miesta nárazu
je svetelná žiara taká silná,
že povrch tela alamosauravyzerá priehľadne...
...a vypaľuje obrazy ich tieňov do zeme.
Horúce svetlo im spaľuje oči.
Nevidia, čo k nim prichádza.
Ale cítia to.
Cicavce to prežili
a využili nové ekologické príležitosti.
Pravdepodobne by sme neexistovali ani my,druh Homo sapiens,
ak by k tomuto nedošlo.
Až do 70. rokov sa nevedelo,že sa tu nachádza impaktný kráter.
Gravitačné anomálie a údaje z vrtovodhalili jeho štruktúru a veľkosť.
PRÍSTAV CHICXULUBMÉRIDA
Jediným povrchovým prejavom
sú záhadné kruhy vodných dier,nazývaných cenoty.
Sú geologickou ozvenou dopadu.
Keďže na Yucatánskom polostrovenie sú rieky ani jazerá,
starovekí Mayovia prichádzalik týmto dieram.
Bez existencie cenotov,
by kultúrne centrum Chichén Itzánikdy nebolo postavené.
KUKULCÁNSKA PYRAMÍDACHICHÉN ITZÁ
Vyvinuli vyspelú kultúru s písmom,
astronómiou a monumentálnou architektúrous pyramídami a chrámami.
Postavili hvezdáreň ešte predtým,ako existovali ďalekohľady.
Sledovali polohu nebeských telies.
Ich kalendár bol presnejšíako čokoľvek iné v tejto historickej ére.
Mayov fascinovala smrť a posmrtný život.
Verili, že existujedeväť podsvetí a 13 nebies.
Chceli sme vidieť kúsok podsvetia,
a preto sme zostúpili k blízkemu cenotu.
FÁTIMA TEC POOLOVÁJASKYNNÁ ARCHEOLOGIČKA
Fátima Tec Poolová,odborníčka na jaskyne a archeologička,
nás vzdala do jedného z príbytkovboha dažďa.
Tento cenote bol donedávnaprakticky neznámy.
Fátima, povedzte mi,aké je prepojenie medzi cenotom,
touto jaskyňou a rituálom a vierou Mayov?
Je to tu zaujímavé,pretože vidíte,
ako sa voda a jaskyňa spájajú.
A ako tieto miestavyužívali Mayovia na rituály.
Vo vnútri vidíte steny, ktoré naznačujú,že sem Mayovia chodili na púte
a prechádzali týmito posvätnými múrmi.
- Môžeme ísť ďalej?- Samozrejme, poďme.
Tieto jaskyne považovaliza vstupy do podsvetia.
Tu vidíme, ako využívaliprírodný tvar jaskyne
a ukladali sem počas rituálovľudské pozostatky,
pravdepodobne predka Mayskej rodiny.
- Z akého sú obdobia?- Pravdepodobne z predklasického.
Tu môžeme vidieť portál.
Vedie do podsvetia.
Je tu zaujímavé ešte niečo...
Kosť z ľudského prsta.
Uložená v tejto časti steny.
Pozrite sa lepšie a uvidíte popol.Asi išlo nejaký druh posmrtnej procedúry.
Predtým, ako ho uložili do steny.
Je bezpečné,aby ľudia vstúpili do podsvetia?
Do domu bohov?
Áno, samozrejme.
Načasovali sme našu návštevuna mexický Deň mŕtvych.
Mayovia boli smrťou posadnutí.
Nachádzame tu nekonečné vlysy,a to iba s podobizňou lebky.
Mérida, hlavný cintorín.
Všetko sa nachádza v rámci obvodukrátera Chicxulub.
Mŕtvi opúšťajú hrobya pridávajú sa k živým.
PARK HRADU CASTEL GANDOLFOLETNÁ REZIDENCIA PÁPEŽA
Sme v pokojnom parku
pápežovej letnej rezidenciehradu Castel Gandolfo.
Na tomto miestesa však ľudia venujú aj dôležitej vede.
Je tu astronomické observatóriumznáme svojou fotografickou nebeskou mapou.
Hneď vedľa rezidencie je Albánske jazero,impozantný sopečný kráter.
Riaditeľ hvezdárneje jezuita, brat Guy Consolmagno.
BRAT GUY CONSOLMAGNO, SJPLANETÁRNY VEDEC
Je jedným z popredných vedcovv meteoritike.
Brat Guy, priamo v srdciVatikánskeho observatória
je táto úžasná zbierka meteoritov.
Celkom historická zbierka.
Tiež si to myslím.
Pracujem na tom už takmer 30 rokov.
Preto ste sem pôvodne prišli?
Nebola to moja voľba.
Urobil som to pod sľubom poslušnosti.
Bol som vedcoma potom som sa pridal k jezuitom
a myslel som si, že budem učiťnapríklad na škole v Georgetowne.
Ale na základe sľubu poslušnostimi nariadili, aby som išiel do Ríma
a jedol nechutné jedloa pozeral sa na túto mizernú scenériu.
A, och, áno, je tu aj zbierkatisícky meteoritov.
Oni nevedeli, že sú tu meteority.
Nevedeli, že som odborník na meteority.
Bola to jedna z tých, uhm, božských náhod.
Je pozoruhodné, že máme meteority,
kúsky vesmíru, ktoré nás prišlinavštíviť na Zem.
A vieme, že nepochádzajú zo Zeme,
ale sú vytvorenéz úplne iných chemických látok,
ktoré vznikli pred 4,5 miliardami rokov.
Už len to, že vieme tieto veci,
je samotným zázrakom.
Je podľa vás odôvodnené predpokladať,že život je aj na inom mieste vo vesmíre
a život, ktorý je na Zemi,vznikol niekde inde?
Je to možné, ale neviem.Nemám potrebné údaje.
Viete, niekedy sa ma ľudia pýtajú,
či verím, že je životaj na inom mieste vo vesmíre.
A to je podľa mňa správna otázka.
Je to vec viery.Nemám k tomu údaje.
Ale ak za mnou prídete ako za vedcom
a žiadate prostriedky na hľadanie života
a máte dobrý projekt,poviem: „Choďte do toho.“
Ak by ste však chceli študovať
zeleného mužíkavychádzajúceho z lietajúceho taniera,
asi by som vás nepodporil.
Ale ak by títo zelení mužíčkoviadorazili na Zem, pokrstili by ste ich?
Iba ak by ma požiadali.
Brat Guy nás vzalk historickému ďalekohľadu.
...mali vyfotografovať celú oblohu
a vytvoriť fotografický atlas.
Prečo ľudia už v minulostia po celom svete
verili, že nebo je tam hore?
Neviem, ale určite je to pravda.
V mnohých jazykoch
znamenajú slová „obloha“ a „nebo“ to isté.
Mne napadá len...
a možno by odborníci malilepšiu odpoveď...
mne napadá, že pri sledovaní hviezd
má človek pocit, že je mimo svojho tela,
a má možnosť stretnúť sa s Bohom.
Keď dnes uvidíte padajúcu hviezdu,
je to pre vás zaujímavý vedecký fakt,alebo lapáte po dychu?
Oboje.
Úprimne si myslím, že som ešte vo väčšomúžase, pretože poznám aj vedecké fakty.
Je pekné povedať:„Ach, aké pekné svetielko.“
Ale je iné povedať:
„Viem, aké prvky vytvárajú to svetlo.
Viem, prečo má takú farbu.
Viem, čo sa z neho môžem dozvedieť.
Dúfam, že to nahrala nejaká kameraa môžem ho zmerať.
A nielen: ‚Jej, to bolo pekné.‘,
ale aj: ‚Poskytne mi to informácieo prachu z kométy.‘
Mrak prachu za sebou zanechal kométu,ktorá sa blíži ku Zemi.
Ako keď snehové vločkydopadajú na čelné sklá,
tak teraz kométa vyráža svetloprenikajúce do našej atmosféry.“
To všetko prispieva k mojej radosti.Neuberá z nej.
To mi pripomína dynamikurôznych druhov poznania,
racionálneho a poetickéhoa imaginatívneho a intelektuálneho.
A zdá sa mi, že spájaterovnaké myšlienkové procesy na to,
aby ste si poradili s takouobrovskou záležitosťou, akou je vesmír,
a takou dôvernou záležitosťou,akou je duša.
Nedokážete urobiť jedno bez toho druhého.
Nemôžete sa zaoberať vedou...
Nechcete sa zaoberať vedou...
ak nepociťujete úžas a údiv.
Neuveríte v Boha
bez toho, aby ste zažili stvorenie.
Aký má inak zmysel veriť?
Viem, že ste to opísali v 70. rokoch,ako absolvent,
- keď ste videli kométu West.- Hmm.
A povedali ste: „Bolo to pôsobivé?Nie, bolo to desivé.“
Povedali ste, že to vami otriaslo. Prečo?
Na oblohe bola kométa,
ktorá vyzerala ako z fotografií.
Taká, čo podľa mňa dovtedyexistovala iba na fotkách.
A nepatrila tam.
A bola obrovská. Bolo to hrozivé.
Ešte včera tam nebola. Čo sa to dialo?
Potom som pochopil, prečo starovekí ľudiavnímali kométy
ako predzvesť niečoho naozaj,naozaj hrozivého a iného.
Ako by reagovala cirkev,ak by teleskopy NASA objavili
skutočne hrozivý objekt rútiaci sa k Zemi?
Budem úprimný. Modlili by sme sa.Čo by nám zostávalo?
DRVIVÝ DOPAD
Ukážem vám úryvok z filmu,
v ktorom je fyzický a existenčný strach
to, čo láka divákov.
Toto znázornili skvelo.
Okrem modlitieb brata Guya,
už existujú aj praktické opatrenia.
Sme v Pan-STARRS...
OBSERVATÓRIUM PAN-STARRSHALEAKALA, HAVAJ
...Panoramatický prieskumný ďalekohľada systém rýchlej reakcie,
nachádzajúce sa na havajskom ostrove Maui.
Dobre, brzda je uvoľnená.
TELESKOPICKÁ TECHNIČKA V PAN-STARRS
Držte si odstup.Dám to dole.
Tu vidíte jeden z teleskopovpočas údržby.
Uhm, pôjdeme do toho, že?
- Áno. Skúsim to.- Dobre.
OPERAČNÉ STREDISKO PAN-STARRS
Dr. Joanne Bulgerovejbolo zverená...
ASTRONOMICKÝ ÚSTAV, HAVAJ
...úschova ľudstva.
Rovnako aj je kolegovi,dr. Markovi Willmanovi.
Už len pohľad na ich tváre nám prezradil,že im možno veriť.
ASTRONOMICKÝ ÚSTAV, HAVAJ
Dovolili nám narušiť ich nočnú hliadku.
- Dobrý večer.- Ach, Clive, vitajte.
- Našiel som vás.- Ako sa máte?
- Páči sa, sadnite si.- Sadnite si.
Chránite nás pred vesmírnymi skalamis nepriateľskými úmyslami.
Iba sme pozorovali,ale museli sme to uzavrieť,
pretože vlhkosť vyskočila nahor.
Teraz sme pri 90 %,
a na ochranu zrkadlato musíme uzavrieť pri 85 %.
Nechceme vlhkosť na zrkadle.
A ako komunikujetes ovládačmi hore pri teleskope?
No...my sme tie ovládače.
Nikto tam teraz nie.Ide o vzdialené pozorovanie.
Už sa k samitu nedochádza.
Je vo výške 3 000 metrov.
Tu, vo výške 610 metrov,je to pohodlnejšie.
A čo máte?
Na tejto obrazovke je asi nočná obloha.
Áno, je to mapa oblohy.
Tu môžete vidieť zenit.
Je priamo tu. A tu je teleskop.
Hm, a toto bol náš cieľ pozorovania.
Urobíme približne 60 záberov
a štyri zábery toho istého bodu na oblohe.
A máme krátky film so štyrmi obrázkami.
A tak vyberieme pohybujúce sa ciele.
Máte najväčšiefotoaparáty na Zemi.
- Správne?- Áno. Uhm...
Môj je 12-pixelový.
- Dvanásť megapixelov.- Koľko má váš?
Uhm, približne miliardu pixelov,
je... oveľa väčší
ako... obyčajný fotoaparát.
Čo je na tomto obraze?
- Je to pixelové pole?- Áno.
Takto vyzerá prvotná fotografia.
Hm, tak toto je 45-sekundová expozícia.
Môžete vidieť aj veľkosť fotoaparátu.
Takže, my...Máme trojstupňové zorné pole,
ktoré má zhrubasedem štvorcových stupňov na oblohe.
Samotný fotoaparát je zložený
z poľa osem na osemnábojovo viazaných súčiastok.
Takže...Môžeme kliknúť na jeden z týchto obrazov.
- Na tento.- Och, čo to je?
- Je to meteor?- Tu?
Nie. Sú to dva satelityzachytené v našom zornom poli.
Je to uspokojivá práca,
pretože nechceme skončiťako dinosaury a, uhm...
takže si musíme dávať pozor na tieto veci.
Aj keď je len malá šanca, že násv blízkej dobe zasiahne niečo veľké.
Ale raz k tomu príde,
preto to sledujeme.
Mám pocit, že v noci môžem spať lepšie,
ak viem, že tu má vždyniekto nočnú službu.
A sleduje prichádzajúce bolidy.Je to úžasné.
Áno, 365 dní v roku. Každý večer.
Ďakujem. Ďakujem vám za našu ochranu.
- Nie je začo. Je nám cťou.- Áno.
Fotky nočnej oblohyanalyzuje dr. Rob Weryk...
ROB WERYKASTRONOMICKÝ ÚSTAV, HAVAJ
...výskumník planetárnej obrany z Kanady.
Neverím, že ste prvýkrát pri teleskopoch.
No, väčšinou analyzujem dátaa skúmam objekty.
Toto je skvelá príležitosť sem prísť.
Je to akoby ste videlisvojho brata prvýkrát.
To je pravda. Áno.
V skutočnosti sa nad ránomna hodinu a pol otvorili.
Dáta sme dokázali zanalyzovať dnes ráno.
Našli sme šesť novýchpotenciálnych objektov.
No našli ste ich vy.
Áno, no je to tímová snaha.
Ja som ten, kto to posudzuje...
Aký najvzrušujúcejší objektste doteraz našli?
Bola ním 'Oumuamua.
Prvá medzihviezdna kométa.
Nepochádza z našej slnečnej sústavy.
Nikdy predtým sme niečo také nevideli.
'Oumuamua?
'Oumuamua. Je to havajské slovo.
Znamená „prvý posol z diaľky“.
Dobre.
Proces sa skladá z dvoch krokov.
Počítačový softvér nie je dokonalý,vyžaduje manuálnu kontrolu.
Vtedy nastupujem ja.
Ja musím skontrolovať všetky nočné objavy.
A tie reálne
vyzerajú ako séria bodiekalebo ťahavých objektov.
Vy to vidíte ako prvý?
Áno. Zatiaľ čo pozorovateliazhromažďujú údaje,
ja to ako prvý na planéte skontrolujem.
Moje vyjadrenie môže spustiť alarm
v prípade, že by nejaký objektohrozoval Zem.
Alarm by okamžiteupútal pozornosť
Úradu pre koordináciuplanetárnej obrany NASA.
O jeho existencii vie iba pár ľudí.
ÚRAD PRE KOORDINÁCIUPLANETÁRNEJ OBRANY
Zodpovedá zaň dr. Kelly Fastová,astronómka.
ASTRONÓMKA
Vraj podľa vás asteroidy
škodia slnečnej sústave.
Prečo si to myslíte?
Astronómovia, ktorí neskúmajúlen asteroidy,
môžu pozorovať svoj cieľ
a asteoridy im ničia výhľad.
Takže, ak skúmate niečo iné,
môžete asteroidy považovať za škodcov.
Uhm, z pohľadu NASA,
sú fantastické pre vedu,pre ciele kozmických lodí.
Ale chceme na ne dávať pozor.
Nikdy nie je dobré, ak sa v rovnakompriestore naraz nachádzajú dve veci.
Chceme vedieť, či niektorýbude pretínať obežnú dráhu Zeme
v čase, keď tam bude Zem.
Do zemskej atmosféry nonstop dopadá prach.
Vidíme padajúce hviezdy,
no to len horí prach v atmosfére.
Ale dôležité je, keď sú veci väčšie,
keď vás zaujíma veľkosť asteroidu...
Zemská atmosféraje perfektná na spaľovanie,
no nakoniec sú veci také veľké,že to nejde.
Čeľabinsk, priemer 20 metrov.Došlo ku skaze.
Tunguska, Sibír, rok 1908.
Ten asteroid mal priemer asi 40 metrov.
TUNGUSKA, SIBÍR, 1908
Výbuch zrovnal so zemouasi osemdesiat miliónov stromov.
No nikdy sa nenašloani zrniečko asteroidu.
A čo obrana? Čo môžeme urobiť,ak sa k nám blíži nejaký obor?
Čo môžeme urobiť?
No, áno, najlepšou obranou je príprava.
Preto ich treba nájsť...
Nedokážeme sa brániť, ak nevieme,proti čomu stojíme.
To je najdôležitejšie.
A na to slúžia pozemné prieskumy.
Chápte to tak, že:
Okolo Slnkasa pohybuje Zem a iné planéty, akoby boli
na pretekárskej dráhe.
No sú na nej aj všetky asteroidy.
Mnohokrát sa k sebe môžu priblížiť.
V skutočnosti k „blízkemu kontaktu“dochádza často.
Vtedy sa asteroid priblíži k Zemi...
Priblíženie však môže znamenaťniekoľko lunárnych vzdialeností.
Ale povedzme, že tento je veľký.
Je to obrovský asteroida nemáte veľa času.
Vo filmoch ho zvyknú odpáliť.
DRVIVÝ DOPAD
Nemusíte to robiť,ale potrebujete ho poriadne postrčiť.
Mohli by ste použiťjadrové výbušné zariadenie,
aké používajú vo filmoch.
V pláne je odstreliť tov blízkosti asteroidu
a energia z tohto výbuchu ožiari povrch.
Materiál, ktorý odstrelí povrch asteroidu,
ho posunie do iného smeru.
Miernejší, neagresívny prístup...
ASTEROID RYUGU, VEĽKOSŤ 1 KM
...zvolila japonská sondapri asteoride Ryugu.
Veľkosť asteoridu
môžeme zistiť podľa veľkostitieňa sondy na jeho povrchu.
Gravitácia je taká minimálna,že aj najjemnejšie pristátia
vrhali do vesmíru veľké množstvá úlomkov.
Tu môžeme vidieť vznik meteoritov.
Sonda je už na ceste späť na Zem
a prináša so sebou jediný gram asteoridu.
Antarktída je však rajomväčších exemplárov.
Padá sem rovnaký počet skálako kdekoľvek inde.
Sú viditeľné na rozsiahlych ľadovcoch,ktoré pokrývajú takmer celý kontinent,
ktorý je väčší ako celéSpojené štáty americké.
K svojmu pátraniu nás prizvalijuhokórejskí vedci.
Na ich stanici Jang Bogo...
STANICA JANG BOGOANTARKTÍDA
...na pobreží východnej Antarktídy,žije asi 50 ľudí.
Austrálska letná sezónatrvá takmer päť mesiacov,
počas ktorých Slnko nikdy nezapadne.
Vo vnútri je priestrannejšia,ako sme predpokladali.
Iba pár kilometrov odtiaľto,šesť mužov poslednej Scottovej výpravy,
vydržalo celú zimu v snehovej jaskyni,ktorá bola dlhá asi len tri metre.
Hladovali a mrzli v biede.
Prežívali na mäse tuleňova jednej sušienke denne.
Z denníkov Scottových mužov
vieme, že snívali o jedle,ktoré im odtŕhali od úst.
Iba jeden muž sa dokázal vo sne najesť,
čo jeho súdruhov právom rozhnevalo.
Ale my sme sem neprišlipo homáre a kimči.
Túžili sme preletieťponad polárnu plošinu v interiéri.
Vedeli sme, že existujepozemná výprava nákladných automobilov,
ktorá našu stanicuopustila pred troma týždňami.
Blížila sa k miestam výskytu meteoritovna modrých ľadovcoch.
Najskôr však vrtuľník musel vzlietnuťdo výšky 2 000 metrov.
Zo stanice na pobrežíaž na ľadovú plošinu kontinentu.
Letíme ponad kaskádovité ľadovce.
Predstavte si,že by ste tadiaľto šli pešo.
Každý z týchto divoko pohodených balvanov
je väčší ako bytový dom.
A táto masa neustále prúdi smerom k moru.
Dorazili sme na plošinu.
Je tu len pár hôr,ktoré v ľade vyzerajú ako ostrovy.
Je to ako vstúpiť do iného sveta,ktorým nie je naša planéta.
Tu sa začína nekonečná osamelosť
obrovského kontinentu pokrytého ľadom,ktorý je hrubý dva až štyri kilometre.
Vďaka GPS sme poznali pozíciu karavanu.
Očakávali nás.
Veľmi sme sa tešilina stretnutie s Jong Ik Leeom,
vodcom tejto expedície.
To on nás pozval do Antarktídy.
Bolo to, akoby somstretol starého kamaráta.
JONG IK LEEKÓREJSKÝ POLÁRNY VÝSKUMNÝ ÚRAD
- Myslel som, že to nezvládnete.- No, áno.
Aj ja som si to myslel.
Môj sen...
Videli sme zábery,ktoré neďaleko natočil pred pár rokmi.
Objavil veľký meteorit
a hneď sme si jeho vzrušeniez objavu zamilovali.
Toto je veda v tej najlepšej podobe.
SO SÚHLASOM KÓREJSKÉHOPOLÁRNEHO VÝSKUMNÉHO ÚSTAVU, 2014
Dobre, položte to.
Ešte niečo, čo sa miv tomto vypätom emočnom okamihu páči.
Niečo, čo by hlúpa doktrínafilmových škôl nikdy nedovolila.
Sledujte pozadie. Vchádza postava.
Žiadna rozpoznateľná motivácia,zlé načasovanie,
zadná časť sa blíži.
Vráťme sa do prítomnosti.
Pricestovala s nami aj Mi Jungová,manželka Jonga Ika.
Vychýrená polárna geologička.
Manželia opäť spolu.
Pár minút po našom príchodesme objavili prvý meteorit.
Jemný, čistý ľad,ktorý nie je pokrytý snehom,
je ideálnym terénom na ich spozorovanie.
Obrovská masa ľadu sa pohybuje pomaly,ako dopravník
a odhaľuje skaly, ktoré tam mohli dopadnúťpred stovkami tisíc rokov.
Väčšina meteoritov sa dostane až k oceánu.
Ale tam, kde je ľadovec odklonenýpohorím smerom nahor,
sa ľad odparía na povrchu odkryje svoj poklad.
Na takom mieste je každá skala meteoritom.
Sledujte muža napravo. Niečo našiel.
Tým šťastlivcom bol Clive.
Môže to vyzerať ako zinscenované,ale bol to skutočne on.
Och, to je ono!To je tvoja vzorka!
Gratulujem.
Je veľký. Dnes najväčší.
- Jeden som našiel tam. Maličký.- Uhm?
A potom, keď som...
Ukázalo sa,
že to bol najväčší meteorit celej sezóny
a prvé skúmanie naznačilo,že ide o mimoriadne vzácny exemplár.
Pokračovali sme v hľadaní,ale v hlave nám vŕtala jedna myšlienka.
Bolo by to ešte celých päť mesiacov,kým by toto miesto pohltila tma.
Mohli by sme kráčať ďalších 5 000kilometrov a nestretli by sme živú dušu.
Toto je najväčší vesmírny zážitokpre tých, ktorí kráčajú po Zemi.
Ale vedeli sme o mieste, kde nebudúcestovať naše nohy, ale naše duše.
Miesto, kde prekonámenašu ľudskú existenciu.
Naša posledná cesta nás zaviedlana jeden z najodľahlejších ostrovov
súostrovia v Torresovom prielive.
Tieto ostrovy sa nachádzajú medziAustráliou a Novou Guineou.
Tento ostrovček s názvom Mermá asi 400 obyvateľov.
Poznáme názory tunajšieho kmeňana padajúce hviezdy.
Veria, že nesú duše zosnulýchna iné miesto, do nového života.
Doug Passi,jeden zo starších obyvateľov kmeňa.
Pozná príbehy o dušiach,ktoré s meteoritom odleteli do podsvetia.
Jedného môjho rodinného príslušníkaposlal duch na maieri.
- „Maier“ je meteorit?- Áno, padajúca hviezda.
Ona bola v skutočnosti na maieri,
ktorý horel.
Hm. Tak som to počul.
A vraj je to skutočný príbeh.
A tá pani... staršia pani...sa volala Gizou Simbolová.
Žila, či to bol duch?
Bola nažive. Áno, žila.
A keď je rodina pripravená na smrť...
maier nám môže povedať príbehy ako:
„Och, niekto sa o pár dní stratí.“Alebo...
Alebo...
„Už odchádza niekam inam.“
Hviezda... padajúca hviezda. Maier.Niekedy je červená. Inokedy slabomodrá.
Vyzerá to tak, že smrť...
na tomto mieste nie je udalosťou.Je začiatkom cesty.
Začiatkom novej cesty nového života. Áno.
Môžu mať rôznu podobu.
Podobu vtáka. Psa. Podobu človeka.
Alebo tieňa, ktorý sa hýbe na stene.
Alebo plávajúceho dreva.
Plávajúceho dreva v oceáne.
Keďže sme prišli s kamerou,
ostrovania oživili takmer zabudnutý tanec,
ktorý sa tu nevykonával už polstoročie.
Alo Tapim, staršina,radil mladým mužom s choreografiou.
Ako bolo naznačené, tanec je o maierovi.
Maier je tá hviezda, kométa.
Je to špeciálna hviezda.
Ľudu Meriam sa táto hviezda zjavíiba vo zvláštnych časoch.
Vidia ju vtedy,
keď ich milovaný opustí tento života blíži sa k novému.
Prechod sa deje cez túto hviezdu.
Tanečníci nesú nair. Pochodeň.
Voláme junair.
Nesú ju.
A... dajú nám znamenie, keď hviezda...
padajúca hviezda vypustí žeravé uhlíky.
Naznačujú to ohnivé palice, ktoré nesú.
A keď sa dve palice spoja...
keď, uhm, do seba udrú,
pritisnú sa k sebe, tie žeravé uhlíky...
A zachytí sa to. Uhm...
To... opisuje tú hviezdu.
Áno. To je náš príbeh.
Preklad titulkov: Jessica Mona Youssefová