Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ven!
Uklidněte se, slečno.
Prosím, ustupte. Uvolněte cestu.
Wendy?
Neboj se.
Všechno bude v pořádku. Všechno bude zase normální.
Krucinál.
Musíme vstávat. Zaspali jsme.
No teda, fuj!
Proč mi to děláš?
Mami, tati, přijdeme pozdě!
Nevíš, že máš klepat?
Včera se v práci objevil jeden chlápek. Byl to opravdový obr.
Chtěl vyměnit sluchátka, ale neměl paragon.
- Měl smůlu. - Jo. Takže…
Fakt se hodně naštval, byl nepříčetný.
POSLEDNÍ VÝZVA
- Je tam salát. - Ano, je zdravý.
Nevypadá tak.
Musíme to zaplatit. Brzo.
- Nesnáším salát. - Hele, jsou to jen dva listy.
Taťka se moc snaží, aby měl ve škole zdravé jídlo.
Takže…
Au!
Co je to?
- Batman. - Proč leží v kuchyni na zemi?
- Taky bys po sobě mohl uklidit. - No tak, zlatíčko. Prosím.
- Zeptám se na to povýšení. Dneska. - Hm, jo…
Takže dneska?
Karle, tak pojď.
Tati…
Kriste… tady
Hej…
Promiň mi to ráno. Bylo to ode mně hloupé, ano?
Příště tě povýší, uvidíš.
Miluju tě. Tak zatím.
- Ciao. - Ciao.
- Ahoj, mami. - Pa, zlato.
Ať vám u Božských kotlet chutná.
Děkuji.
- Zdravím, šéfko. - Copak?
- Napadlo mě… - Na zítra ti volno nedám.
Chci se zeptat na svoje povýšení.
BUĎ FIT S ARNOLDEM
Víš, kdo to je?
Rambo?
Zapomeň na to.
Pracuji tady už tři roky a ty peníze nutně potřebuju.
„Prvním krokem na cestě k úspěchu je ochota se změnit.“
Dokaž mi, že dokážeš překonat sama sebe.
Snahu prodat víc, než lidi zvládnou sníst.
A hezky s úsměvem.
Začni s něčím jednoduchým.
Dneska doplníš pivo do pípy. Kde jsou sudy, víš.
BOŽSKÉ KOTLETY TERASA
Tady parkovat nesmíte.
Je to vyhrazeno pro…
Krucinál!
Sakra.
- Nějaký kuře? - Co?
Je tam nějaký kuře?
- Netuším, možná. - Rád to vyčenžuju.
Hej! Odprejskni, ty kryso! Nebo zavolám deratizaci!
Když jednomu něco dáš, příště doleze i s kumpánama.
Hej. Počkejte.
Tady máte kuře.
- Ne, to je na účet podniku. - Hej. Jsi jednou z nás.
Cože?
Ahoj!
Hej, zlato! Co se děje?
No tak, počkej!
Hej!
Stůj!
Promiňte!
Jste v pořádku?
Vyděsil jste mě, člověče.
Promiňte. To jsem nechtěl.
Marek.
A?
Ty prášky, jak dlouho je bereš?
Deset let, dvacet?
- Netuším, o čem to mluvíte. - Ty modré.
Ty, co máme brát, abychom byli jako ostatní.
Bez toho strachu.
Smutku.
Bez zlosti.
Ty prášky potlačují mnohem víc než naše skutečné já.
Naše já? Vaše a moje?
Zbav se jich.
Přestaň je brát.
Pak zjistíš, kdo skutečně jsi.
Pak se ti ukáže…
tvoje superschopnost.
No… a co je tvoje superschopnost? Sběr flašek?
Chceš to vidět?
Rozhodně.
Hej!
Ne, tak jsem to nemyslela!
To nemusíš, věřím ti!
Jsi jednou z nás.
Jen to ještě nevíš.
Haló, stala se nehoda.
Na dálničním mostu…
Někdo spadl z mostu…
Hej.
Tak co?
Jsi v pořádku?
Hej.
Co se stalo?
Pojď sem.
Jsem tu.
Byla jsi nedávno v kině?
Dávají tam jen filmy o superhrdinech.
Je jen otázkou času, než si nějaký idiot usmyslí,
že je taky superhrdina, že?
Ano, existují lidé, co si to myslí.
A myslí si, že umí létat,
a skočí pak z mrakodrapu nebo mostu.
Proč tě to napadlo?
Zdál se mi hloupý sen.
Povíš mi, co se v tom snu odehrálo?
Vlastně si to moc nepamatuju.
Se mnou můžeš hovořit o všem, Wendy.
Ano, já vím. Děkuji. Já…
Všechno je v pořádku. To nic.
Chci ti zvýšit dávky léků.
Jen na chvilku.
Víš, co ti tato terapie umožnila.
Rodinu, práci, domov.
Můžeš na sebe být hrdá.
Sakra.
VÝZVA K VYSTĚHOVÁNÍ
VÝZVA K VÝKONU ROZHODNUTÍ
Je tam nějaký kuře?
Tys ale zemřel.
Viděla jsem tě skočit z mostu. Přejela tě dodávka.
Ptáš se, co umíš ty, Wendy? Vím, že je toho teď na tebe moc.
Co tady vzadu dělá?
- Vy ho vidíte? - Cítím ho.
- Následuj mořskou pannu. - Zmiz, všiváku!
To tvému povýšení nepomohlo, Wendy.
To nezvládneš ani vandráka? Kdes nechala sebevědomí?
Nemáš žádnou sílu!
Jestli chceš něco změnit,
tak musíš začít u sebe.
Karle!
Proč nejsi doma?
- Proč jdeš tak pozdě? - Já…
Kde máš boty?
- Hej. - Ten obchod byl férovej.
- Ale jen na jednu hru! - Tos neříkal.
Že jo, kluci?
Ne.
- Vrať mu ty boty. - A když ne? Tak co?
To mně nabančíte, nebo co jako?
No tak. Jdeme domů.
To se dalo čekat.
Ta ženská je fakt ubohá.
V pořádku?
Hm.
Dobrou noc, zlato.
Krucinál!
Do hajzlu!
Sakra.
Do hajzlu.
Wendy!
Krucinál.
BOŽSKÉ KOTLETY
- Čau, Wendy. - Čau.
Hele, jsi v pořádku?
Ano, proč?
Jen proto… že jsi tak…
Fakt super, mimochodem.
Promiň, myslel jsem tu věc, ne tebe.
Ne, že bys nebyla…
Mohl bych tě pozvat třeba na pivo?
Musím domů.
Ciao.
Hej, kotě, nechceš si hodit prdelí?
Mám přesně to, co potřebuješ. Počkej!
Nekecám. Takový klády si neviděla.
Tak ho ukaž.
Co? Teď? Tady?
Ano, tak jen do toho.
Nechlamte se! Odpalte!
Zasraná mrcha.
Fajn, máš to ráda drsný, ty mrcho.
Chceš to drsný, že jo?
Nebo ne?
Žádný problém.
Rovnou tady.
Hej!
- Zelenina je hnusná. - Ahoj.
- Ahoj, beruško, jak ses měla? - Super, jako vždycky.
Co je to, mami?
- Ach! - To je krev?
Ne. Kečup.
Sněz tu zeleninu.
- Ať vám u Božských kotlet chutná. - Děkuju.
Vítejte u Božských kotlet. Dnes máme…
Ahoj, Wendy.
Co tady děláte?
Co mi doporučíš?
Vepřovou kotletu, hranolky, malé pivo.
Báječné. Dám si to.
S sebou, prosím.
Včera jsi nepřišla na schůzku.
Včera? Vážně?
- Jo. - Aha.
Víš, co riskuješ,
když přestaneš brát léky, nebo ne?
Nevím, o čem to mluvíte.
Ohrozíš nejenom sebe, ale i své blízké.
Kečup? Tatarku?
Mám o tebe velkou starost. Skutečně.
Kdybys potřebovala pomoc, ráda ti pomohu. I mimo ordinační hodiny.
Ano?
Jasně.
Ať vám u Božských kotlet chutná.
Nashle.
Odlož ty kraviny pro děcka, ano?
Teď se tu jí.
Podáš mi to pastiňákové pyré, prosím?
Mami?
Neříkej mi tak. Říkala jsem ti to snad stokrát.
Už sis to rozmyslel?
A co?
No studium.
Mám rád svoji práci.
Ta tvoje bezcílnost je nesnesitelná.
Moje bezcílnost?
Přes pět miliard lidí žije stejně. Bezcílně.
Ty ale nejsi jeden z miliard.
Jsi můj syn.
Ano.
Ano, a jsem na to fakt hrdý.
Wendy?
Vysvětlíš mi to?
Ne. Nechápu.
Připadá mi to jako záměrné ničení majetku podniku.
Jo?
Mně to spíš připomíná moderní umění.
Nečekám tu laureáty Nobelovy ceny. Dokonce ani maturanty.
Ale ze mě si blázny dělat nebudeš! Strhnu ti to z výplaty.
Na povýšení zapomeň. Budeš ráda, když…
Chcete, abych vám předvedla, jak vypadá záměrné ničení?
Osobně tu vaši výstavní prdel strčím do mlýnku a nadělám z ní kotlety.
Do prdele.
NEPTUNŮV SVĚT
Ahoj, Wendy.
Hele, o co tu jde?
Kdybych věděl, že přijdeš, tak bych…
- Jedla jsi už? - Co? Ne.
Někde se tu válí chleba.
Co se to se mnou sakra děje? Já…
Z ničeho nic zvedám lidi do vzduchu. To není normální.
To jsi ty.
Tvoje opravdové já.
To je superschopnost… Jsi výjimečná.
Všichni nám říkají, že jsme nemocní.
Říkají, že nám pomáhají.
Oni nás ale utlumují, abychom poslouchali.
Kdo nás utlumuje?
No, všichni!
Politici, vědci, takzvaní doktoři.
Tvoje doktorka Sternová.
Tají před námi, kdo jsme.
Skrývají nás před světem.
Protože se nás bojí.
Tebe a mě?
Nejsme jediní, Wendy.
Kolik lidí si myslíš, že bere ty jejich zatracené prášky?
Myslíš…
všechny ostatní…
psychouše?
Nejsou psycho.
Jsou jen jiní.
Jako my.
Jsme jedna velká rodina.
Já už ale rodinu mám.
Skutečnou.
Tak díky.
Dokud nezjistí, co jsi zač.
Proč máme bazén, když si ho nemůžeme dovolit napustit?
- Pro tebe a tvé kamarády. - Jaké kamarády?
Mami.
Vyhodí nás z domu, že?
Cože?
Ne!
Nemusíš mi lhát.
Nedovolím to. Slibuju.
Pojď, zahrajeme si.
- Vždyť fotbal nemáš ráda. - Objevuji svoje nové stránky.
Tak jo.
Tady je branka.
Snaž se trošku.
Tak dobře.
Najdeme ho.
Ale neříkej to tátovi, ano?
Amen.
Přemýšlel jsem…
To vidím.
Vtipné.
Procházelo ti skoro všechno.
Tvoje průšvihy a vylomeniny. Mladí musí zkusit všechno, fajn.
Za to moc díky.
Otevíral jsem ti různá dvířka,
ale tys toho nevyužil. Právě naopak.
Já tě nežádal, abys mi otvíral nějaký podělaný dveře.
Nejsem jako ty. Je to tak těžké pochopit?
Udělej něco se svým životem.
Nebo budeš žít v prdeli světa 5x10
jako těch pět miliard blbců tam venku.
To nebyl tvůj nápad, že?
S tím přišla máma.
Není to tvoje matka.
POHŘEŠUJE SE PŘIJAT
Elmar.
Nenech se rušit.
Kurva!
Celkem to tu ujde.
Jak ses dostala sem nahoru?
Taky chodíš k té psychiatričce, že?
Jaké psychiatričce?
K doktorce Sternové.
- Ne, neznám ji. - Hádej, proč ti to předepisuje.
Ano, no…
No jo, měl jsem pár…
hloupých problémů, ale to už je dávno.
Nejsou to léky.
Ty prášky tlumí tvoje schopnosti.
Ano, no schopnosti… Jako…
Jako ty v komiksech.
No, jsem otevřený…
všelijakým hrátkám.
Ale nerozumím, co ode mě chceš.
Přestaň je brát a uvidíš, o čem mluvím.
Někdo se plížil po zahradě.
Nikoho jsem neviděl.
Zavři to okno.
Ano.
Wendy?
Hej, nechte toho!
- Karl trénuje na brankáře. - Pusťte ho!
To mě teď chcete zpráskat?
To jsou vaše kola?
Ano.
Řeknu o tom tátovi!
Myslíš, že ti uvěří?
Hezký den přeji!
Zdravím, šéfko.
Wendy! Ahoj.
Jste v pohodě?
Ano, jasně. Naprosto. Jistě.
Chci se zeptat na to povýšení.
Jasně.
No…
Jak jsem už zmínila, vyžaduje to sebevědomí,
pozitivitu a příjemný vzhled, a…
- sociální dovednosti. - To všechno mám.
Nebo snad ne?
Ano! Jistěže ano.
Nezklamu vás. Slibuju.
Super! Mám z toho radost!
Šéfová, máte trošku knírek.
- Ahoj. - Ahoj.
Nemohl jsem pár nocí spát a můžeš za to ty.
To mi tady a teď vyznáváš lásku?
Něco ti ukážu.
Elektroman.
Moje jméno jako superhrdiny. Elektroman.
Chápu.
Tu máš.
Jak je to možné?
Zvu tě teď na to pivo.
Ano.
Co?
Netuším...
NOVÝ HRDINA 90
Megaděvče.
Valkýra.
- Ano. - Zní mi to trochu nacisticky.
A co Lasermrcha?
- Počkej. Nejsi schopná… - Ne.
Kousl tě někdy radioaktivní pavouk?
Spadlas do atomového odpadu nebo něco takového?
O ničem takovém nevím.
No, já byl vždycky jiný.
Náročnější než ostatní děti.
Od dětství.
Říkávala to moje máma.
Než jednoho dne odešla.
Ano.
Moji rodiče mě taky nezvládali.
Bylo to čím dál horší.
A když už to nedokázali snášet, tak se mě… prostě zbavili.
Možná jsme součástí něčeho většího.
Ano, myslím…
Co když jsme…
předurčeni k něčemu výjimečnému?
Zaměstnanec měsíce?
Vážně. Myslím…
Tou hlavní otázkou je:
„Co s tím uděláme?“
- S čím? - S našimi superschopnostmi.
- Superschopnosti zní směšně. - Tak…
super talenty.
To zní jako z televize.
Naše výjimečné dary.
Takže lidi jako my, ano?
Oni…
V komiksech jim vždycky jde o nějakou dobrou věc.
Ano, o dopadení kriminálníků,
o záchranu světa,
o zničení super padouchů.
A kde teď najdeme zlého super padoucha?
To netuším.
Bylo by skvělé, kdybychom něco dokázali, že?
Wendy, ti chlapi jsou…
Díky…
Elektromane.
- Ahoj. - Ahoj.
Úplně jsem odpadl.
Kdes byla?
- Zdržela jsem se v práci. - Vážně?
Tolik hodin.
Zůstáváme tady.
Je to náš domov.
Co je to?
Odkud to máš? Vyloupilas banku nebo co?
Ano.
Hej, zpomal.
Sakra.
Na Halloween?
No jo. Online to vypadalo o dost líp.
Nejenže to nebudí respekt,
ale ani v tom nevypadám sexy, že?
Bombá!
Takže vás a vašich pět kamarádů zmlátila ženská?
Ano, vždyť to říkám.
Jedna žena?
Jo, člověče.
Zní to velmi věrohodně.
Hele, ta holka má superschopnosti nebo co.
Pánové.
A kdo jste vy?
Vás a vašich pět přátel zbila jediná žena?
Bojíš se?
Ne, jasně, že ne.
Ne! Nech toho!
To jsem já.
- Co tu chce? - Je jedním z nás.
Elektroman.
Cože?
Jsem Elektroman.
Ukaž mu to.
A ty?
A tvoje schopnost?
Je nezničitelný.
Tady jsme v bezpečí.
Můžeme tu být sami sebou.
Takže ty chceš, ať se tu skrýváme
a svoje schopnosti vůbec nepoužíváme?
Když nás chytí a budeme se bránit, strčí nás pod zámek. Navěky.
Kam myslíš, že nás zamknou?
Existuje jedna klinika.
Podle nich psychiatrická léčebna, ale je to vězení.
Pro ty, co jsou jiní.
Polepšil by sis. Horší než tahle díra to být nemůže.
Je to peklo.
Byl jsem zavřený roky.
Pro lidi venku jsme… zrůdy.
Musíme se skrývat, než na nás bude svět připravený.
To je blbost.
Musíme jim pomoct. Musíme je osvobodit.
My tři tam nemůžeme jen tak vejít. To je nemožné.
Ano, můžeme.
My tři jsme…
Jsme živoucí důkaz, že je to možné.
Je to naše rodina. Sám jsi to řekl.
Ano.
Sternová má asi pravdu, jsme šílení.
Dost šílení na to…
to zkusit.
Už zase jdeš pryč?
Ano, mám noční směnu.
Tak dobře.
Sakra, přinesl jsem šampaňské.
A Titanic na DVD. „Jsem králem světa,“ a tak dál.
To je škoda.
- Tak zatím. - Ciao.
Jasně, takže…
Každý superhrdina musí mít vhodný oděv.
Tak proto…
Podívej se. Wendy?
Blesk, vážně?
Jak originální.
No jasně.
To je pro tebe. Obleč si to.
A tohle…
A… tady to. No?
Jasně.
Proč by se superhrdinka neměla oblékat jako vyžilá domina, že?
Určitě ti to bude slušet.
Hele, honíš si ho kvůli mně?
Cože? Ne. To jen proto, že…
- Ahoj. - Ahoj.
Dobrý večer.
Kam si můžu odskočit se zkrášlit?
Cože? Toalety?
Ano, na klinice.
- Ale nejsou přístupné veřejnosti. - Ale já nutně musím na toaletu.
Nemohu vás tam pustit.
Ani na toalety. Moc mě to mrzí.
Mohl byste udělat malinkatou výjimečku?
Můžete jít se mnou.
Dohlídnout, že nedělám neplechu.
Neplechu…
A co kamery?
Kdo tady pěkně válí, co?
Dobře… Tak odsud dostaňme ostatní, ano?
No teda.
Vypadá to tu jako v umělecké škole, co?
Cely jsou támhle.
Šílenci.
Tady je to.
Elmare! Co to…
Dáte si taky kafe?
Sakra. Někdo sem jde!
Jsou ve třetím.
Pěkný!
- Zpátky! - Sakra!
Hej! Stůjte!
Elmare!
- No tak! - Dělej, co říkáme!
No tak, na zem!
- Sakra! - Na kolena!
Před Elektromanem!
A žebrejte o milost!
Co to ten kretén mele?
Fajn, kdo mě nazval kreténem?
Nech těch kravin!
Hej.
Jsi těhotná?
Co?
Podívej.
Nejsem neporazitelný, ale sakra! Usmažil jsem je!
Co jsi to provedl?
Mlátit ty chlapy v klubu ti nevadilo?
To nejde srovnávat. Ti strážní můžou být mrtví!
Ano, ale možná taky ne.
Dobře?
Tak vážně. Oběma vám je asi jedno,
že kdyby nebylo mě, tak nás chytí.
Co takhle: „Díky ti, Elektromane?“
- Přestaň s tou kravinou o Elektromanovi! - Co?
- Nejde o komiks. - Já vím.
Lidi se musí dozvědět, že existují skuteční superhrdinové!
Nejsme superhrdinové.
Fajn, ty asi nejsi, ale my dva jo.
Ukážeme lidstvu, že náš čas…
Ne!
Jen proto, že jseš chodící baterka, tak máš pocit, že na tebe lidstvo čeká?
Na tebe? Jsi mámin mazánek, co před třicítkou bydlí doma u rodičů.
Mluvíš o mé matce? Co ty o ní víš?
Vím, že posrala tvoji výchovu.
- Ještě slovo a… - Hele, to by stačilo!
Kvůli lidem jako ty… nás zavíraj.
Nás všechny.
Možná mají nakonec pravdu.
Sternová a ostatní.
Nemůžeme žít mezi normálníma lidma.
Kdysi jsem to zkoušel.
Se svojí ženou a dcerkou.
Zaplatily za to. Kvůli mně.
Neudělejte tu chybu taky.
Chudák, co?
Ano. Nedáš si pivo?
Musím domů.
Nešlas do práce.
Já tam volal.
Kontroluješ mě?
Hledal jsem toho pitomého Karlova plyšáka. Mělas vypnutý telefon.
Jak se jmenuje, co?
Kdo? Ten tygřík?
Ta tvoje noční eskapáda?
Mimomanželská aktivita může zvýšit intramaritální libido.
- To je z internetu. - Jsi opilý.
No a co?
Nech mě být.
TRAGICKÁ NEHODA MATKA S DCEROU NA MÍSTĚ MRTVÉ
Mami!
Promiň. Já tě nechtěla vyděsit.
Nevyděsilas mě.
Rozvedete se? Ty s tátou?
Cože? Ne!
Nikdy jste se tak nehádali. Ne tak moc.
Změnilo se dost věcí.
Věcí?
Nebo ty?
Mami, co se to s tebou děje?
Já nevím.
Děsí mě to.
Mě taky.
- Už ti nikdy neřeknu mámo. - Jak chceš.
Protože to máma nechce.
Konečně se ti po těch letech máma ozvala?
Je tady.
Vždycky tu byla. Neustále.
Je asi zase načase, abys šel za cvokařem, co?
To je mámina nejoblíbenější skladba.
Dobré ráno.
Měla jsem něco s kolegou.
Já…
Ale miluju tě.
A chci, ať zůstaneme jedna rodina.
Ty, Karl a já.
Nemyslíš, že to chci taky?
Nechceš mi říct ještě něco?
Ne.
SCHULZOVÁ, WENDY NAROZENA 05.15.1992
ALERGIE ABNORMALITY
Ano?
Promiňte, paní doktorko, máte tu neohlášeného pacienta.
Je to naléhavé.
Dobře, ať jde dál.
Elmare.
Jak ti mohu pomoci?
Pár posledních týdnů jsem měl těžší období.
Vrátily se ty staré myšlenky.
Ty zvláštní pocity.
Ten pocit,
že mám jiné poslání.
Něco velkého.
Však víte. Ten starý problém.
Ano.
A bereš léky dle předpisu?
Jistěže ano. Nechci riskovat.
Pomohly by vám pravidelné návštěvy? Co myslíte?
Ano. To by bylo skvělé.
Jsem vám moc vděčný, že...
s vámi mohu hovořit tak otevřeně o všem.
Kdykoli. Ráda pomůžu.
Ještě jedna věc.
Možná jsem si to jen představoval, ale…
nedávno se mnou mluvil jeden ptáček.
Mluvící pták?
Sakra, ne. Nejsem blázen.
- Ne, bezdomovec, vandrák. - Chápu.
A…
No…
Blábolil něco jako:
„Jsi jedním z nás, jen to ještě nevíš.“
- Tak jo, díky. - Jo, užij si to.
Čau.
Celkem měšťácké, co?
Nesnesitelně.
To nebylo naschvál.
Děcka, co skočit do bazénu? Proto tam je.
Ty jsi ten klaun?
Klaun?
Jsem Elektroman.
Neznám tě. Znám jen Batmana.
Batmana?
Batman je bohatej blb, co si kupuje drahé hračky za zděděné prachy.
Nemá žádné superschopnosti.
Je suprovější než ty.
Hele, ty srágoro,
strčím tam jen prst a všichni…
Elmare! Pojď se mnou!
Zbláznil ses? Přijít sem tak oblečený.
Marek…
Sternová ho dostala.
- Cože? - Ano.
- Jak zjistila… - Netuším.
Co když jsme na řadě?
Když budeme my dva držet spolu…
nikdo nás nezastaví.
VALKÝRA KARA
Spolu jsme neporazitelní.
Musíš odejít.
Ano, ale…
Wendy, miluju tě.
Ven.
Co dělal v našem domě?
Vysvětlím ti to. Všechno.
Fajn. Tak do toho.
Dobře, takže…
No, já...
Mám zvláštní schopnosti.
No… Jako…
- Jako Superman. - Cože? Superman?
Slyšíš se vůbec?
Tvoje doktorka mi řekla, žes povídala divné věci…
Mluvils se Sternovou?
Volala minulý týden. Bála se, žes přestala brát léky.
Léky? Roky je používala, aby potlačila moje pravé já, moje schopnosti.
Taky jsem tomu nevěřila.
Tys je přestala brát? A neřeklas mi to?
Proč tajně mluvíš se Sternovou?
Ty se tajně scházíš s tím chlápkem v kůži.
- Co? Ne. Elmar… - Co tím myslíš? Že se nic nestalo?
- Takový retard! - Je taky obětí Sternové.
- Tak vy jste oběti? - Sternová mi roky lhal.
Předepsala mi ty prášky. A ty jí věříš. Taky mě máš za blázna?
Nic si nemyslím, ano?
A přesto… prosím, uklidněme se.
Dojdu ti pro vodu.
Hej.
Mami! Přestaň! Prosím!
Neboj, zlato. Máma s tátou se jen hádají.
V Neptunově světě došlo ke zvratu:
Policie vyčistila dlouho zavřený vodní svět
a zatkla skupinu squaterů.
Vše je připraveno k demolici…
Mám o tebe velké obavy.
Když tě nechala tvoje píchací panna, tak se staráš o syna?
Shodli jsme se, že je to pro oba lepší.
Jo, jasně.
Prostě jsem tu, kdybys mě potřeboval.
Abys… mi vysvětlil, jak to chodí na světě?
Že jo?
Protože víš, jak to chodí.
Protože jsi tak mocný?
Kecy.
Potřebuješ mě.
Potřebuješ mě, aby ses cítil mocný.
Jde jen o tebe.
Vždycky jde jen o tebe.
Kdy jsi mě objal naposledy?
Ani nevím.
Přesně tak.
Ale opravdu mě to mrzí.
Tak proč mě neobejmeš, tati?
Ne!
Zbláznil ses?
Hej! Haló? Slyšíte mě?
Opustila ho přítelkyně a…
byl to pro něj šok.
- Tys zešílel. - Ale v jednom měl pravdu.
Jsme jiní než těch 7 miliard obyčejných lidí.
My… jsme budoucnost
Jsme další krok v zasrané evoluci.
- Jsme na úsvitu… - Musíme s tím přestat.
Zastavit evoluci?
S těmi superhrdiny.
Hele,
tohle…
Tohle je naše poslání.
Elmare, prosím, pochop. Nemůžeme jen…
Hej.
To nic.
Co se stalo?
Nervově ses zhroutila.
Ne.
Kde je Elmar?
Stále ho hledáme.
A jeho otec?
Měl zástavu srdce.
Lékaři na pohotovosti ho oživili.
Je v kómatu.
Je to kvůli tvé bezpečnosti.
Sundejte to ze mě!
Sundejte to! Hned!
Wendy…
Nikdo tě nechce zranit. A já už vůbec ne.
Lhala jste mi.
Odmala jste mi lhala.
Nelhala jsem ti.
Že ne? Vyndejte mi tu kapačku a dokážu vám opak.
Chránila jsem tě.
Nekrmte mě těma kecama typu: „Jen jsem tě chránila před pravdou!“
Před pravdou ne. Před tebou samou.
- Samé lži. Jen mi pořád lžete. - Wendy…
Pamatuj, čeho jsi schopná. I když to bolí.
Víš, co se tehdy stalo.
Posloucháš mě vůbec?
Takhle už to dál nejde.
Doma jsme o tom už mluvili mnohokrát.
Broučku, slíbila jsi mamince, že se budeš hodně snažit.
Disciplína je tak starý, otřepaný pojem.
Zápasíme spíš s přizpůsobivostí.
Přizpůsobení se učitelům, ostatním žákům.
Ale především našim pravidlům.
Chápeš to, Wendy?
Dobře, tak…
Začneme s tímhle.
Vraťte mi to!
To jsem nechtěla.
Jistěže ne. Já to přece vím.
Proč jsem taková?
Proč jsem takový šílenec?
Nejsi šílenec.
Jsi jen… nemocná.
Musíš se s tím smířit.
Kvůli svojí rodině.
Můžeme ti pomoct.
Pokud nás necháš.
Jsi ve velmi dobrých rukách.
Co je s mojí ženou?
Kdy ji smím vidět?
Začali jsme s novou léčbou. Ale jsme na počátku.
Záměrné vysazení léků způsobilo úplný návrat její poruchy.
Aha…
Přiveďte svého syna na vyšetření.
Proč?
Podobné události mohou u dětí vyvolat emoční stresové poruchy.
Především pokud se už v rodině vyskytují.
Chci říct, fajn, ale kluk psycho není.
Jen se ujistíme, že tyto události nepoznamenaly jeho křehkou duši.
Ano, samozřejmě.
Ahoj, Wendy. Prosím, nastav ruku.
Hej!
Wendy, vzbuď se!
Ahoj, to jsem já.
Vyspala ses dobře?
Poslyš, přišel jsem se omluvit za…
No, víš, za…
Ano. A mám pro tebe dárek.
Tady máš. Bylo kurva těžký to na eBayi najít…
Ano, pospěš si.
Tak co?
Hele, poslyš.
Je jedno, co se ti snaží namluvit. My jsme skutečně výjimeční.
Haló? Slyší mě někdo?
Nevybrali jsme si to, ale máme velkou zodpovědnost.
Haló, slyší mě někdo?
A ještě něco.
Chápu, že jediné, co tě spojuje s tím měšťáckým životem,
je ta tvoje takzvaná rodina.
- Haló? Může sem někdo přijít? Haló? - Zbavím tě…
- těch řetězů. - Musím se odsud ven!
Ano, to je všechno.
Takže…
Haló?
Pusťte mě, prosím! Haló?
Hej, divné, že?
Je to konec světa?
Co? Jen proto, že nejede telka a internet?
Ne, nesmysl.
Kde máš tu novou knížku?
Podej mi ji. Budu ti číst.
Kde začneme?
- Tady. - Dobře.
Hned se vrátím a pustíme se do toho.
VÍTEJTE
- Ano? - Ahoj.
Zazvonil bych, ale nejde elektřina.
Odpal, kreténe.
Nebo co?
Nebo mě zmlátíš? Skvělý vzor pro…
Kurva! To byl mega hák! No teda!
Tak fajn.
Wendy je tvoje holka, jo? Zkusil jsem to.
Ale vybrala si tebe. Zjevně jsi její typ.
Vyhrál jsi.
Chápu, jasný?
Takže…
Potřesme si rukou, jako chlapi.
Chodba je čistá. Pokračujte.
Wendy? Vrať se do pokoje. Probereme to později.
- Prosím! - Musím Elmara zastavit.
To nic.
To jsem nechtěla.
Chci ti jen pomoct, abys mohla žít normální život.
Jako my ostatní.
Odvezu tě do nemocnice.
Ne, to je dobrý.
Tolikrát jsem se po té nehodě pokoušel zabít.
A věř mi, myslel jsem to vážně.
Konečně je zase uvidím. Moje holky.
Wendy.
Ostatní…
Ukaž jim, jaké to je, být svobodný.
Tohle je F-138, auto z Formule 1.
Nemůže jet vedle velkého sedanu.
Mám jen ty dvě.
Nedává to vůbec smysl. Je to dětinské a hloupé!
Vždyť se ani nesnažíš. Nemáš nic v úctě.
Kurva ani špetku představivosti!
- Nechápu, proč tvoje máma… - Mami!
Ahoj, zlato.
Jak ses měla?
To bych nedělal.
Nedostanu pusu?
Jo, to máš z toho, žes začala zobat prášky jako hodná holka.
Wendy, poslouchej.
Jsme si souzeni. Jsme budoucnost.
Jsme lepší lidé pro lepší svět.
Držíš se iluze normálnosti, obrázku perfektní rodiny.
Mami!
- Ale já tě osvobodím. - Cos udělal mojí mámě?
Ty malej sráči.
Poslouchej, ten tvůj Batman…
je jen výmysl, komiks.
Skutečný…
Ten svůj bordel by sis taky jednou mohla uklidit, broučku.
Nesnáším, když mi tak říkáš.
Já vím.
Takže kdo je největší superhrdina všech dob?
Moje máma.
Pojď sem, zlatíčko.
Pojď sem.
Tati!
Pojď sem.
Začneme znovu, ano?
Zvládneme to, všichni tři.
Bude to zase jako dřív.
To by bylo skvělé.
Ale přijdou si pro mě.
To nedovolíme.
Dokážu tě ochránit.
Já vím.
To nic, tati.
Máma musí odejít.
Je teď superhrdinka. Tak jako Batman.
NEBEZPEČÍ VYSOKÉ NAPĚTÍ
Říkají, že jsme nemocní, šílení.
Že jsme nebezpečí pro společnost.
Ve skutečnosti se nás ale bojí.
Proto nás utlumují,
drží pod zámkem.
Ale skutečným vězením jsou jejich lži.
Neviditelná zeď.
A řetězy, které nám brání být sám sebou.
Ale s tím je teď konec.
Svoji svobodu si vezmeme zpátky.
Je nás hodně.
Víc než tuší.
Žijeme mezi nimi, jim přímo pod nosem.
V jejich kancelářích, sousedství, v jejich rodinách.
A ať se jim to líbí, nebo ne…
otevřeme jim oči.
Společně.
Protože ve skutečnosti jsi i ty jedním z nás.
Jen to ještě nevíš.
Prý od vás tvoje psycho máti zdrhla.
Odkopla tě jen tak.
Mimochodem, fajn boty.
Nejsou moje?
Hej! Pusť mě dolů!