Downloaded from YTS.MX
PŮVODNÍ KOMEDIÁLNÍ SPECIÁL NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
San Francisco, je mi ctí
představit vám
hlas naší generace,
mého parťáka,
El Más Chingón,
George Lopeze!
Qué chingados.
Povídám, qué chingados.
Pro ty z vás, kteří nerozumí...
Stejná blbost.
Povím vám něco málo o sobě.
Jmenuji se George Lopez.
Mám jednu cizí ledvinu...
a v rodině máme demenci,
takže jsem si sem nepřišel jen tak dělat prdel, San Francisco.
Něco se děje s tím, jak se teď sračky mají.
Jak se sračky mají, to je moje politika.
Povím vám, jak se teď sračky mají.
Lidé, co této zemi sloužili, hispánští veteráni,
byli deportování ze Spojených států. To se dít nesmí.
To je kravina.
Kdo je ochotný za tuto zemi zemřít,
by měl mít možnost v této zemi žít. Rozumíte mi?
Rozumíte tomu?
Pokud se staráte o něčí děti
a trávíte s nimi sakra víc času než se svými vlastními...
Měli byste mít možnost žít v této zemi.
Chcete mluvit o cestě k občanství?
Říká se tomu panocha.
Pokud se zde narodíte, tak zde zůstanete. Ta cesta panocha...
Cesta k občanství... Co císařský řez?
También. Los dos.
My takoví nejsme, víte.
Tvrdě pracující. Nedémonizujte nás.
Imigrační a celá ta pitomost s Vnitřní bezpečností...
Když chtějí ty sračky dělat, všechny deportovat...
Nechte toho.
Klid, jsem na vaší straně.
Nevyskakujte na mě. Já to napsal. Vím, co je dál.
Nechoďte do práce, do škol, do zaměstnání.
Jasan? Nechte rodiny, ať se rozhodnou. Nechte Hispánce rozhodnout,
koho deportovat.
Všichni máme příbuzné, které máme rádi...
a ty, kterým bychom řekli: „Hej“.
Ve čtyři hodiny ráno. „Tía, vzbuď se.
Chtějí tě.
- Kdo? - Mexiko.
Cože?
- Chce mě Mexiko? - Ano, tak pojď.
„Tío también, pojď. Chtějí tě.
- El Salvador. - Salvador?
El Salvador, pojď, jdeme.“
„Tía, neber si podprsenku. Pojď takhle.“
Serte na to, všude legañas.
Když jde o policii, Hispánec musí být chytřejší.
Dřív jsme mohli dělat, že nemluvíme anglicky. Teď vás kvůli imigračnímu
kurva zastaví a neptají se na řidičský průkaz,
ale jdou rovnou na to. „Mluvíte anglicky?“ A vy „Ay!“
A potichu: „Qué culo, chingado.“
„Ano.
Můžu zůstat? Orale.
Panebože! Myslel jsem...“
Dřív se to prostě nechalo být.
Dřív jste mohli dělat, že neumíte anglicky.
Polda vás zastavil.
„Vystoupíte si z auta? - Pero no entiendo.
Nasrat, jeďte.
Nevím. Nevím, co říkají.”
Dřív jsme dělali, že nerozumíme a nechali nás jít.Teď vás praští zatraceným obuškem.
Nechápu to „ven”...
„Vystupte ven. - Pero no entiendo.
Aha, chcete, abych si vystoupil z auta?
Panebože!
Hijo de la chingada. Rozumím.
Abych šel pryč ze svého zatraceného...
Řeknu vám, jak jsou skvělí
lidé z jiných zemí.
My ne, my už jsme si tady zvykli. Ti nově příchozí.
Chlápek mi dělal střechu na dvoupatrovém domě.
Spadl dolů.
Spadl a zůstal ležet na zádech.
Sakra, šel jsem tam. On se mi kurva omluvil,
že mi spadl ze střechy.
Já: „Seš v pohodě?"A on: „Ay, pardón.“
„Co? Spadl jsi ze střechy!“ A on: „Nevyhazuj mě!“
A já: „Co to kurva?“
A pak řekne blbost:
„Zůstanu dnes déle za to, co jsem byl ve vzduchu.“
Co to kurva?
„Kde seženu dalších deset?“
A on: „Zatrubte!“
Říká se, že Řím nepostavili za den.
Nebyl postaven za den.
Jako chicano říkám, že najali špatné lidi.
Nepotřebovali jste povolení.
Nebyla potřeba povolení. V 9:30 ráno: „Jo, máme hotové Koloseum. Qué más?“
Ostatní si můžou sednout.
Do budoucna... Všechny ty blbiny kolem zdi...
Nevím. Možná čekají na povolení.
Já bych s pěti vatos tu zeď už měl postavenou!
Měli bychom hotovo.
Nebyla by moc těžká,
aby nezbořila tunely, co máme pod ní.
Pásale!
Víte...
Dneska řeknete něco proti žebrákům a pouličním prodejcům...
Někde chodí týpek, že: „Nemáte drobné?“
Vždycky se ho někdo zastane. „Není nemocný?“
Jo? A když se vám jeden vato snaží prodat čtyři kila ovoce
za pět dolarů, to není šílené?
Zeptáte se: „Za kolik?
- Pět dolarů. - Estás loco?“
Ten zmrd je cáklej.
My Hispánci máme všichni úžasný smysl pro humor,
protože máme příbuzné,
kteří jsou někdy vtipnější, než lidé ve skutečném životě.
Měl jsem strýce.
Můj tío byl kurva cvok.
Ženská ho srazila autem a ujela.
Ujela pryč a někdo zavolal policii.
Policie se ptá: „Mohl byste ji popsat?“ A strýc na to...
„No, víte, tu bych šukal.
Estaba buena. Že, Georgi?
Jo, zapište si to.
Que estaba buena la cabrona.“
S hvězdičkou, aby věděli.
Víte...
Všechno je jenom vtip. Lékař se ptá:
„Měl jste někdy sexuálně přenosnou chorobu?“
„Co myslíte?“
Chápete, doktore? Co myslíte?
Víte, cuando me salieron los granos.
To si nepište.“
Nechtějí doktory vůbec kurva poslouchat. Řekli mu:
„Máte kurva zvětšená játra, máte cirhózu.
V noze máte sněť.
Řekli mu: „Když budete pít, umřete. A strýc na něj...
„Seru na to. Jdeme.
Viděl mě jednou a teď si kurva myslí, že mě zná? Nasrat.
A když budu pít? Nebude u toho, nedozví se to.
Nezdržujte mě kravinama.“
Víte,
je to všechno jinak. Nesnažíme se žít navždy.
Nechceme chodit k doktorům
nebo vědět, že jsme nemocní. Víme to.
Jasan? Vím, jak tohle zní.
Uprostřed noci.
A pak ta noha, ráno se nevejdete do boty. Víte to.
Možná máte vysoký tlak.
Moc solíte.
Solíme i jídlo, co jsme ani neochutnali.
Hned, jak přijde...
Prostě jíme.
Nechceme to vědět.
Hele, rakovina prostaty...
Tady přijdu o všechny týpky.
Rakovina prostaty je největší zabiják Hispánců,
protože se dá zjistit jen jedním způsobem.
por atrás.
A vás táta nebo strýc na to: „Nikdy.
Radši umřu, než aby mi někdo sahal na můj culo.“
Střízlivý? Nikdy.
Ne, nikdy střízlivý.
Možná když se vracím domů, než se převleču a jdu spát.
Ne. Pořád budou pít a dělat kraviny.
Na záchod chodí asi desetkrát za noc.
A po 10 letech mu tía říká: „Musíš jít k doktorovi.“
Po 10 letech.
Doktor na něj: „Máte rakovinu prostaty.“
A on na manželku: „Slyšelas to?
Co mi řekl? Řekněte to jí. Já jsem slyšel,
že mám mám rakovinu prostaty.
Přinutíš mě jít k doktorovi a teď mám rakovinu.
Co to kurva? Včera jsem ji neměl, ale dneska...
ji mám. Ani necítím...“
Nesahat.
Nechceme žít navěky.
Nesnažíme se jíst jenom to, co je pro nás dobré.
Víme to. Hele...
Když jdete do mexické restaurace, tak víte,
z čeho vaříme. Lidi, podívejte se na nás.
Sereme na obezitu. Loučíme se s ní ve třetí třídě.
„Uvidíme se později. Jdu dál.“
A pak jsou všichni Hispánci tlustí.
Snažíte se je potěšit: „Chlape, možná ses měl narodit...
jako dvojčata, proto jsi tak...
Ty víš.
Neslyšíš hlas, co by ti řekl, že máš dost?
Poslouchej ho, možná je to tvoje sestra.
V 11 letech máš největší chichis v rodině.
„Hej, tetas, pojďte sem.“
Takhle dostanete přezdívku. Jednou si pokadíte kalhoty,
a do konce života jste Caca.
I jako dospělý jste Caca. Hádejte, kdo se bude ženit!
Kdo?
- Caca! - No kurva!
Caca se bude ženit?
- A jeho žena je těhotná. - Chingado!
Budou tady pobíhat malí cacitas.
Caca se bude ženit, jo? No kurva.
Pitomej Caca. Dobře pro něj.
Všichni to víme.
Vychovali nás první šikanisté, co se postavy týče.
Nezajímalo je, kolik je vám let.
Rodiče odcházeli do práce: „Vy dva tlustí zmrdi.
Ať nejste na tom gauči, až se vrátím. Gordo jedna a Gordo dva.
Slyšíte? A my na to: „Ano, dobře.
Dejte se do kupy, honem.
Zkuste si boty, už to jsou dva dny.“
Vychovala mě babička. Dožila se 89 let.
Dostala ji demence, chingado.
Se staršími Hispánkami je to špatné.
Doktor řekl: „Máte Alzheimera.“ Ona se zvedla a: „Můžu jít?“
Já: „Slyšelas ho?” Babička na to: „Počkat. Kurva, máš ho ty nebo já?
Poprosila jsem tě o odvoz, ne o tvůj zatracený názor.“
Zeptal jsem se: „Co bude dál?“ A doktor na to:
„Začnete zapomínat místa,
Začnete zapomínat lidi...“
A babička: „No počkat. Mira, neznáte mě...
a nevíte nic o mém životě. Tohle je pro vás oba.
Podívala se na nás a říká: „Nemůžu se dočkat, až lidi zapomenu.“
Pak se podívá na mě a: „Pojď, Larry, jdeme pryč!“
Pokud hledáte soucit, určitě ho nenajdete
v hispánské komunitě.
Můžete klidně brečet
a zeptají se: „Co se stalo?“ „Doktor...
Doktor mi řekl, že mám rakovinu. A vy na to:
„Co je s tebou? Bál jsem se, že řekneš, že ji mám já.
Hele, nebreč tady, Podívej se na mě. Jsem z tebe úplně... Kurva!
Jak dlouho ještě máš?
Tři měsíce.
Aha, takže tady nebudeš na Valentýna?
Já mám tou dobou narozeniny, to tady jako nebudeš?
Proč? Protože nechceš, nebo protože ti to kurva řekl doktor?
Aguántate. Kurva. No tak.“
Je to jiná kultura.
Víte, běloši se chtějí dožít dne,
kdy povedou svou dceru uličkou.
“Jen tady chci být...
v její velký den.“
A Hispánci: „Já chci jen žít déle, než všichni,
co mě kurva nenávidí.“
Ano, kurva.
Aguántate, cabrón.
Babička mě nachytala se seznamem lidí, co chci zabít.
A říká: „Co to kurva? Ukaž, pendejo. Co to má být?
Seznam lidí, které chceš zabít?
Mira, první dva, pendejo, jsou už po smrti.
A poslední dva mám na seznamu taky. Pojď, pomůžu ti.“
Je to jiná...
Je to jiná atmosféra.
Víte.
Nechceme...
Nechceme žít navěky. Chceme žít teď.
A je to s námi lehké. Strýc se pořád rozčiloval.
Mohli jste si cokoli vymyslet.
„Tío, kdo by vyhrál,
být to mezi...
Annabelle...
A La Lloronou?
Co myslíš?
Do prdele, La Llorona by Annabelle
nakopala zadek.
Je to kurva jen panenka.
Mira, utopila by vlastní děti.
Ta že by to nedala sežrat panence?
Kurva, změnil ses, Dave.
Protože zachraňuji...
Zachraňuji psy.
Neřekl jsem, že je mám rád, ale že je zachraňuji.
Je v tom rozdíl. Pinche perros.
Hispánci se na psa naštvou, když dělá, co má. Zaštěká...
„Hej, zavři sakra...“
Dělají se konopné pamlsky.
Pro psy. Konopné...
pamlsky pro psy.
Asi půl roku zpátky jsem svým psům nějaké dal.
A kurva ani píp.
Jsou doma a:
Protože psi projevují úctu.
Psi vás milují. Nezajímá je, jak vypadáte.
Můžete být feíto, nebo... Jsou nejlepší.
Jsou nejlepší.
Se zvířaty pro emocionální podporu nám to nejde. Nehodí se...
Moc se to k naší kultuře nehodí.
Strýc s sebou nosil kozu. Myslel jsem,
že ji má na emocionální podporu.
Nosil ji v náručí.
Pak ho potkám a už ji nemá. „Kde je ta koza?
Do prdele, byla výborná.
Emocionálně mě podpořila. Všichni jsme...
k ní opravdu cítili lásku, když jsme dojedli.
Takoví my jsme.
Víte, až zestárnete, je potřeba se ujistit,
že víte, co se s vámi děje.
Ano?
Když chlapi zestárnou...
Zamlada máte pevné tělo. Nevychází z něj žádné zvuky, nic.
Culo... jak kmínky.
V osmnácti.
Super.
Zestárnete, procházíte se.
„Otevři mi to.“ Třeba nějaké nakládačky v létě.
Zaberete...
Někdo přijde do kuchyně: „Cože?
Kdo koupil tak smradlavé nakládačky?
Vraťte je.
A řekněte, že smrdí jak hovna. Vraťte je.“
Chcete zůstat mladí a nejde to. Při chůzi vychází pedos.
Jdete na záchod,
a myslíte, že už jste dochcali, ale ne.
Je to jako snažit se naučit řídit manuál.
Buďte šťastní, dokud jste mladí. Žijte každý den,
jako nejlepší den v životě. Žijte každý den.
Žijte!
Nečekejte s vůlí žít, až budete nemocní. Žijte, dokud jste zdraví.
Tehdy opravdu žijete.
Nestaráte se o nikoho jiného.
Děláte si to po svém, chápete?
Pak zestárnete, děti vyrostou.
Milují vás, už se nehádáte.
Už nepijete, abyste odpadli.
O svátcích, o všech svátcích,
vždycky někdo odpadne.
Druhý den se vzbudíte a někdo má monokl. Vy na to:
- Co se ti stalo? - Co to kurva?
Ty zasranej kreténe.
To je asi ono. To není dobrý postoj, nemůžeš...
tak mluvit s lidmi, dostaneš přes držku.
Ale to jsme my.
Hele, my takhle...
takhle žijeme, víte.
Dnešní děcka to nechápu.
Zajímá je jenom...
Na Halloween se nemůžou nosit masky,
protože by se ostatní děti mohly bát.
Jestli je vaše děcko tak blbé, že neví, že to není doopravdický
Wolverine, co vedle něj kurva sedí,
odhlaste toho zmetka ze školy.
Ušetříte peníze. Nasrat.
Učte je doma.
Pořiďte si sklad, aby se o ni mohl starat. Bude mu tam fajn.
Kurva Halloween je poslední svátek, co...
My Hispánci, chodíme koledovat, i když je nám kolem padesáti.
Nechceme cukrovinky,
chceme se jen podívat k vám domů.
„Está bonito. Kurva, jdeme dál.
Kolik lamp kurva potřebujete?
Oni mají všechno možné.“
Doma vyráběné kostýmy.
Kurva, tátovy boty.
Rukavice na mytí nádobí.
Brýle na squash.
Zaklepete, otevřou vám. „Kurva, chingados!
- Co jste? - Vlastnoručně vypracovaný.
Koledu a nebyla by nějaká prácička?
Na příjezdové cestě máte uvolněné dlaždice.
Si nebo ne?“
Na našich rodičích je šílené, když se nad tím zamyslíte,
že jsou všichni milí. Je to jako mít dvě mámy.
Můžete si dělat, co chcete. Ale opatrně, protože naši rodiče
na nás umí být milí a zlí zároveň.
„Chceš pro mě něco udělat?
Vypadni kurva odtud.
Děkuji.“
Proto vás nabádám,
naučte své děti, co je dobré a špatné.
Naučte je dobro a zlo.
A hlavně ty zatracené pendejos naučte
rozdíl mezi ohňostroji
a střelbou.
My víme.
My už to víme.
My kurva víme, jak zní zatracená prskavka.
A když kurva uslyšíme...
Hned jsme pryč.
Je to jiné.
Hele, my nikdy neprojevujeme neúctu...
ke svým rodičům.
To se ještě nestalo.
Nebo k nevlastním rodičům, ať to máme pokryté všechno.
Víte, my neodmlouváme.
Byl jsem na letišti a jedno malé děcko řeklo své mámě:
„Nenávidím tě.“
A všichni na letišti na to...
Pak jsme si všimli, že ta paní pláče. A my: „Co to kurva? Hej!
Dejte mu to sakra sežrat.
Jinak se to nenaučí. Dejte mu to sežrat.“
A všichni na letišti: „Dejte mu to sežrat!
Dejte mu to sežrat!
Dejte mu to sežrat!“ A pak přišli Hispánci.
A la bimba, a la boom A la bim, bom, ba
Chingazos, chingazos
Ra, ra, ra
A ona na to:
„Nikdy jsem ho neudeřila.“
A já na to: „Dobře.
Tak nastupte a my mu to dáme sežrat.
Protože to tak jako tak přijde.“
Tak ať je to raději někdo, kdo s ním poletí.
V osmi letech jsem řekl babičce...
že ji nenávidím.
Musela na mě už být nachystaná.
„Tak ty mě nenávidíš?
Mira, cabrón. Já jsem tě nenáviděla dřív.
No tak, jen to ze sebe dostaň.
Já to vydržím. Dostaň to ven.
Nenáviděla jsem tě, když ses narodil. Jdu do porodnice
a ptám se: ‚Který z nich je můj vnuk? Ten třetí?‘
No tak.
Dostaň to ven.
Nenáviděla jsem tě, když tě vyráběli.
Doma jsem poslouchala...
Co jsem řekla? ‚Radši ho kurva spolkni!‘“
Takhle se zjednává respekt.
Všechny tyhle kraviny.
Když Hispánci zemřou, jejich ženy se nikdy znovu nevdají. Chtějí cítit tu bolest.
„Dnes je den, kdy můj svět skončil.“
Co? O čem to kurva mluvíš?
„Dnes je den...
kdy láska mého života...
odešla do nebe.“ A vy na to:
„O čem to kurva...
Ta kočka?“
„Můj manžel, pendejo.”
Za života to mohl být ten nejhorší týpek na světě,
ale když zemře, říkáte si: „O kom to kurva mluví?“
„O kom to mluvíš?
O svém manželovi, cabrón.
Tía,
nezapálil tě náhodou?
Neměla jsem hotové jídlo. Neházej to na něj, ano?
Tía, v tom zasraným parku tě přetáhl...
přes záda...
lopatou.
Neskrčila jsem se, ty chytráku.“
Nebuďte sami. Najděte si někoho,
koho budete milovat. Nezůstávejte zbytek života sami.
Všichni máme tu tetu, která je prostě smutná.
Už se ani neobtěžuje nalíčit si obočí.
Prostě prázdný obličej.
„Mám takovou radost! Nejde to poznat.“
Zalez tam a namaluj si ty dvě linky.
Mít zlomené srdce
není nic pro staré.
To je pro mládež.
Můj tío se rozešel s přítelkyní. Je mu 63 let
a šmíruje ji za oknem. Todo viejo.
Ona vyjde ven: „Kdo je tam?“ A on...
Pitomé pedo.
„Cítím sračky. Kdo je tam?“
Protože když stárnete...
jako první to odnese váš culo.
To je smutné.
Když mají ženy děti...
Řeknu to takhle. Ta vagína, kterou jste milovali,
je ta stejná, co je na porodním sále, pero no parece. Ale...
Nejsou si vůbec podobné.
Ta na sále je celá oteklá a mění barvu.
Pak sestřička říká: „Je po vás.
Kurva, ženská, takhle nevypadám.
Mám snad všude po sobě hovna?
Jsem pojištěný, nemluvte se mnou takhle.
Když...
Když jste se milovali, byla perfektní.
U gabacho, bělošek, kousíček mrkvového dortu.
U černošek, red velvet dort.
U Chinito, koláček štěstí.
U Hispánek, pedazo de flan.
Ta nejlepší flanocha.
Bez bublin. Je to ta nejlepší...
flanocha, co jsem kdy měl.
Je to jiné. Děcka vyrostou.
Nezabezpečujeme kvůli nim dům.
Jste v obýváku a najednou z kuchyně slyšíte...
Běžíte tam, děcko vám nacouvalo do horkého sporáku.
„Mira, cabrón, sem jsi nacouval loni.
Vidíš tu kůži z loňska?
A sem jsi nacouval teď.
Takže jsi oproti minulému roku
o tolik vyšší.
Ne chytřejší, protože se ti to zase povedlo.
Ale jsi vyšší.“
Vychovejte své děti, aby jedly, co uvaří.
Co vám rodiče uvařili, to jste snědli.
Kurva v 11 měsících v postýlce s pálivým chile relleno.
Zasraný sýr omotaný kolem hlavy.
„Spadlo mi pivo!“
Jednou mi spadlo pivo.
Pitomé chůvičky. Ostatní děcka:
„Řekni mu, že mi spadlo pivo.
Honem! Plínka není potřeba. Běž to říct.“
To jsou kraviny.
Hispánky jsou krásné ženy, možná ty nejkrásnější.
Možná i nejkrásnější na světě.
Ale nechtěl bych s jednou být ženatý.
Nečekají na komplimenty, rovnou si je řeknou samy.
Nachystají se a:
„Shodila jsem, že?
Shodila, že?“
Aspoň něco. „Koukej na vlasy.“
Jo.
Někam vás kurva pustí s přáteli. Doprovodí vás k autu.
„Hej, máš kurva kliku, že tě nechám jít.
Nemluvím s tebou. Už kurva jeď.
Jeď, než si to kurva rozmyslím.
Už jeď.
A když se moc ožereš, tak si kurva nevolej Uber nebo něco.
Jako dospělý muž, aguántate. Vrať se domů.“
Zastaví vás policie, a vy...
„Odříkejte nám abecedu zezadu.“ Všichni v autě:
„Kurva, dostali ho!“
„Odříkat abecedu zezadu?
A.
B.
Jak dlouho ještě?
C.
Všem svým příbuzným nakonec budete dělat pečovatele.
Nikdo z nich nechce jít do pečovatelského domu.
Nikdo nechce pryč z domu.
Takže doma někdo upadne. Díváte se na telku
a shora uslyšíte...
Jste za dveřmi: „Jsi v pořádku?
Spadla jsem.
Spadla jsem, Georgi. Nechoď sem.
Me zurré. Posrala jsem se.
Me salió la caca.“ A vy jste na chodbě a...
Ani to ještě nejde cítit, ale...
„Neměla bys...
Nic neříkej. Já...
Mám to všude po zádech!“
A vy jste na konci chodby...
„Kde jsi?“
Tlačítka pro seniory, to je pěkná krávovina.
Když jste běloška a dáte mámě jedno z těch SOS tlačítek,
říkáte jí: „Mami,
oficiálně tě opouštíme.
Takže když spadneš, nikdo tady nebude, aby tě zvedl.
Proto máš to tlačítko, aby sis zavolala. „Pomoc.
Upadla jsem.“
A spojí ji to s operátorem. „Poslyšte, paní, to je už po páté,
co jste tento týden upadla.
Váš manžel
a váš syn
předplatili jen tři pády...
týdně.
Takže vás nemůžeme přijet zvednout
až do začátku dalšího účetního období.
Chcete mluvit s manažerem? Jistě.“
Ne.
Když někdo upadne
u nás, tak se dosmějeme,
zvedneme je
a pošleme zpět do kuchyně. „Vámonos, cabrona.“
„Jak ses dostala z kuchyně, kam patříš? Máma patří k zatracené pánvi. Pohni si...“
Nikdo z nás neumí přijímat...
Neumíme přijímat komplimenty.
Někdo vám před mámou složí kompliment. „Co máte na Georgovi rádi?
Já prostě... Miluji jeho smích.
Je tak roztomilý. A vy: „Nasrat, ne. Není.
Není roztomilý.
Když on je tak otevřený.
On?“
Nikdy se jim nikdo nelíbí.
Ukážete jim jakoukoliv fotku.
Dřív jsem babičce ukazoval ženy: „Co třeba tamhleta?
Puta.
Dobře. Co tamta?
También, děvka jak vyšitá.
Podívej, jak chodí. Tak jsem zamlada taky chodila.
A taky jsem byla děvka, takže vím.
Takhle chodí.“
Zestárnete a pořídíte si děti.
A když se vám narodí dítě,
je to ten nejlepší den
vašeho života.
Přijde na věc.
Někdy jsou to hrozní sráči, cabrones. A to je...
hrozná cena za to, že jste ho včas nevytáhli.
„Jak dlouho ještě? Navždycky?
To říkáš teď? Býval bych ho vytáhl!“
Dřív se všechno snědlo.
Něco mohlo být v lednici i dva roky. Možná už se to přestalo vyrábět.
Podíváte se na mléko: „Co to...
To mléko...
je z července.“
A přijde máma: „Aha, dobře, takže ve škole
se kurva nechceš ani učit.
Ale doma nechceš ani za prase přestat číst.
Nasrat!
Zasraná Rosettská deska. Nemůžeš přestat...
Nemůžeš se přestat učit, jo?“
A nemohli jste říct, že není nic na jídlo,
protože se vždy něco našlo.
Vzadu v ledničce byl zabalený
jeden zasraný párek,
celý obalený tukem. Todo quemado od světla.
Vytáhnou ho. „Sněz to.
Nasrat, je to obalené tukem.
A ty nejseš?
Parchante.
Mira, cabrón.
Běž do koupelny, sundej si tričko a podívej se do zrcadla.
Pak se kurva přijď tomu párku omluvit.
Omluv se tomu párku!
Mám se omluvit tomu zasranému párku?
Každý den někdo přijde s nějakou stupidní kravinou.
Ve výtahu... Hele, ve výtahu si nikdo
nechce povídat. Proto lidi stojí takto.
To se dá naučit.
Řekl sem týpkovi: „Jsem tady jen do zítra.“
On povídá: „Fajn, to je dost času, abys mohl táhnout do hajzlu.“
Takhle se naučíte, že ve výtahu se nemluví.
Někdo se mě zeptal: „Byl jsi na spinningu?“
A já: „Cože?
Na spinningu?“ Povídám:
„Když šlape Mexičan na kole,
tak nemůže být za hodinu na stejném místě.
Musíme být o hodinu dál.
Když dojezdíš, seš pořád na stejném místě, a tvůj culo...
„Co je s tebou?
Šlapal jsem tady na kole.
- My na tebe čekáme támhle. - Zkurvené kolo.
Říkal jsem ti, že nikam nejede.“
A tak to je. Hele, snažíme se jíst zdravě.
Žádný Hispánec nechce žít navěky, ale chceme si užívat jídlo.
Nebudeme žít navěky, tak si užívejte jídlo a jezte, co chcete jíst.
Nasrat, objednejte si tu krávu!
Dneska je to komické.
Dneska přijdete do mexické restaurace a slyšíte:
„Dobrý den, señore.“
Číšník už tam pracuje 40 let,
čeká, poslouchá.
„Prosím, tato kuřecí tacos,
bylo to kuře utraceno humánním způsobem?
- Qué? - Bylo utraceno...
humánním způsobem?
Jasně.
Hladili jsme je, dokud neumřelo.“
Nesnažíme se žít navěky.
Neznáme svou hladinu cholesterolu.
Svůj krevní tlak se poprvé dozvíme v obchoďáku.
Mají tam ten přístroj zdarma.
Strčíte tam ruku, zmáčknete čudlík.
Ten sráč se začne nafukovat.
Pak se ukáže číslo a každý ho chce vidět. „Hej, ustup. To je moje číslo.
- Kolik máš? - Jako loni. 280 na...
125.
Měl bych být mrtvý, ale...
Mám spoustu práce. Nemůžu být mrtvý.
Nechceme chodit k doktorům. Nechceme to vědět.
Myslím, že nejšílenější věc
na dnešní kultuře jsou oslavy na
odhalení
pohlaví
miminka.
Běloši už nemůžou být kurva bělejší,
když mají oslavu na odhalení
pohlaví
miminka,
kdy se sejde celá rodinka.
„Praskni ten balónek, Dylane!“
Nás Hispánce nezajímá modrá nebo růžová.
Je to naše?
„Je to moje? Přines ho.
Ať je kurva tmavší, až ho sem doneseš,
protože odtud vypadá dost světle.“
Do těchto kravin se nemotáme.
Lidi, co si fotí jídlo...
v restauracích, a pak vám pošlou fotku.
Vy v té restauraci nejste,
ale pošlou vám fotku. Jste doma
a přijde vám fotka zasraného stejku.
A vy tam nejste.
Tak vyfoťte své caca a pošlete to zpět.
„Co to kurva? To je před a po, parchante.“
Já ti kurva dám stejk.
Pak si vyfoťte svého palito, že: „Hej,
to je dezert, chce někdo?
Hned donesu i omáčku.“
Nikoho to nezajímá.
Všichni melou hovna. Byl jsem v New Yorku a jedl jsem hot dog.
A všichni musí čumět. Jeden týpek povídá: „Víte,
kdybyste věděl,
z čeho se hot dogy dělají,
tak byste je už nikdy nevzal do pusy.
Vážně?
Vím, co dělá panocha, a stejně ji do pusy vezmu.
Tak si hleď svého, pinche viejo.“
Jestli budete trávit čas se svými dětmi
a číst jim pohádky,
co nedávají kurva smysl,
využijte ten čas, abyste jim řekli,
že v tomto světě mohou být kýmkoliv, kým chtějí být.
Že na nich záleží.
Že vždy budou vyslyšeni.
A že jejich štěstí je na prvním místě.
Protože...
Když jim budete vykládat pohádky, řekněte jim tuhle.
Poslouchejte, nikdo nás nepřipravil na život doma.
Připravili nás na život venku ve světě.
Však víte.
Jsme kurva připraveni na každou situaci.
Tak načte své děti, co je to respekt.
Naučte je, jak se chovat na veřejnosti.
Záchvaty vzteku? Nic pro nás.
Neměl jsem ho až do zhruba... padesáti...
padesáti tří let, moje babička už byla sedm let po smrti.
Pořád se rozhlížím.
„Cítím zasranou kosmetiku Olay. Je tady někde?“
Takoví jsou. Kurva!
Hele, letos se
do vesmíru poprvé dostaly ženy.
Dvě ženy vystoupily do volného kosmu, poprvé v historii.
Vsadím se, že jejich manželé na to: „Kurva, pořád nejsou dost daleko, co?“
Sakra.
Dejte vědět, až vstoupí do zemské atmosféry, ať můžeme začít uklízet.
A přebalit děcko.“
Myslím...
Myslím, že se ještě dožijeme
hispánského prezidenta.
Když může prezidenta dělat tenhle puto, tak to může dělat kurva každý.
I zasraný tío.
„Vše je zdarma. Qué pasó? To nemůžu? Órale.“
To by bylo, kdyby byl prezident Hispánec. Nebo ještě líp, Hispánka.
Nikdy byste toho zmrda neviděli. Nikdy by neopustil Bílý dům.
„Vrať se domů. Byl jsi venku včera.
Víš, že dvakrát po sobě se ven nechodí.
Když s tebou chtějí mluvit, tak ať přijdou sem.
Nikam nejdeš. Dej mi ten telefon. Řeknu jim, že nikam nejdeš.“
Takoví my jsme. Tahle země má na víc,
než jak se teď tváří. Poslouchejte,
to přece nejde, aby lidé
volali policii na jiné lidi,
protože jsou někde, kde nechcete, aby byli. Tahle země...
Musíme se zase začít starat o vlastní sračky
a nechat lidi, ať si dělají ty svoje.
Stává se, že běloši volají policii na černochy ve Starbucksu.
Jsou posraní strachy. „Haló?
Jsou tady. Pomozte, prosím.
Nemůžu mluvit.
Použiji kávové kódy, ano?
Jsou tady čtyři espresa.
A vešli dva horchatas.
A tři micheladas. Pospěšte, probůh!
A sójová omáčka, honem!“
Srát na to. Poslouchejte.
To je kravina.
Ze všeho, co se v téhle zemi stalo,
co se terorismu týče,
nebylo nic spácháno
Afroameričany
nebo Hispánci.
Hromadná střelba?
Nic pro nás.
Nechceme vejít někam, kde nikoho neznáme.
Vejdete dovnitř.
„Ne, to je dobrý. V pohodě
Myslel jsem, že je tady tía.“
Nic pro nás.
Střelba ve škole?
Nikdy.
A to školu nenávidíme.
Řekli byste, že budeme první, kdo půjde střílet do školy.
„Napíšeme si test.
Nenapíšeme.“
Kdybychom stříleli ve škole, tak ne na děcka.
Ale tam, kde archivují docházku.
„Tady je.“
Vrátíte se tam po škole.
„Pamatujete si, jaký byl váš studijní průměr?
Můj?
Byl dvakrát tak dobrý.
Byl hodně nahoře. Myslím, že...
Dvacet jedna...
21 a půl, por ahí.
Čtyři nebo pět.
21,5.
Průměr? Můj GPA. GP...
GPA...
GPIA.
Por ahí.
Hele.
Každý týden vidíte ve zprávách,
že zatkli nějakou učitelku,
protože měla sex se studentem.
A žádná z těch učitelek...
están feítas. Všechny jsou...
Všechny jsou nádherné. Ne jako ty naše. Naše...
Kdyby s náma tenkrát chtěla šukat
učitelka, podívali byste se na ni a...
„Víte co, paní Smith? Radši tu pětku.
Radši tu pětku.
Můžete to znovu zkusit v létě, ale nevím.“
Ne.
Dnešní děcka tu učitelku udají.
Tak moc se od nás kurva liší. Oni tu...
učitelku udají.
My?
Nikdo by do školy nepřišel pozdě. Kurva, v 5:30 ráno...
fronta jako kráva.
„Musím domů. Hned jsem zpět.“
A kdybychom to řekli, stejně by nám to nikdo nevěřil.
Úča me está chupando.
„Děláš si prdel!
Zasranej lháři. To je kravina!
Kravina.
Proč by slečna Anderson chtěla vykouřit tlustý mexický péro?
To jsem jí taky říkal, ale stejně chtěla.
Ptej se jí, ne mě. Kurva.“
Potom jdete k řediteli.
Je tam ředitel.
Slečna Anderson.
Policie.
Máma.
Táta.
Nevlastní otec.
„Pojď dál, Georgi. Poskytla ti
slečna Anderson orální sex?
Přinutila tě vyvrcholit?
La cosa es que yo no hablo inglés.
Pa mi? Yo no sé. Pa mi? Aye. Pompis? Ay, no.
Pompis? Ay.
Pompis, no. Pompis.“
Poslouchejte.
Milujeme tuhle zemi. To pochopte.
Jasan?
Všechny ty kraviny, jako vyhodit federální budovu do vzduchu.
Ne.
Odtud chodí dávky. Blbost.
Nejsme blbí.
„Co to kurva? Ale ty dávky...
Myslel jsem, že seš pro.“
Nenechávejte děti u prarodičů, protože žijete s mámou vaší mámy.
Zkusíte je ukáznit, jako to oni dělali vám a vaše máma na to:
„Takhle s mým vnukem nemluv.
Dokud jsem naživu, budeš ho respektovat.
Jasně? Budeš ho respektovat.
- Ale tys na mě ječela. - To je jiné.
On je chytrý.
Ne jako ty. Nenosí celý den svou zasranou helmu.
Neodmlouvali jsme. Mohli nás v létě nechávat v autě.
Teď to nejde. Nechávali nás v autě se zavřenými okýnky.
Přijde polda. „Ne, kurva, budu kvůli vám v průšvihu. Jsem v poho.
Jsem tady jen hodinu a půl. V cajku.
Běžte bojovat se skutečným zločinem. U mě dobrý.“
Víte jak.
To je budoucnost.
To je budoucnost naší země.
Máme tady Hispánce, rozmanitost.
Chino, Latino, černí, bílí. Dnes jsou všichni tady.
To je ta nejlepší rozmanitost.
A nikam nezmizíme, cabrón!
Buďte v životě šťastní. Nenechte si říkat, co máte dělat.
Nečekejte s vůlí žít, až budete nemocní.
Buďte v životě šťastní.
Zamilujte se, buďte šťastní.
Užívejte si těch chvilek. Jestli máte starší příbuzné,
vyfoťte se s nimi,
vezměte je za ruku, učešte jim vlasy,
nechte je se ještě jednou vyprdět.
Tak se na to musí.
Miluji svou komunitu.
Miluji všechny Hispánce na světě.
Neznáme se.
Ale řídíme se jednoduchým pravidlem.
Nezahráváte si s jednou fazolí,
ale s celým burritem.
Děkuji, že jste dnes přišli. Mám vás rád.
Díky. Gracias.
Všem vám děkuji! Bylo to skvělé!
Překlad titulků: Tereza Šplíchalová