Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX ORIGINAL COMEDY SPECIAL
Kiitos.
Kiitos paljon!
Hei vain!
Katsokaa!
Tuo...
on koira, joka on tehty täysin väriliiduista.
En tarvitse sitä.
Nyt olen osa ongelmaa. Tuo on kultainen pönttöni.
En suunnitellut menestyväni Amerikassa.
Tämä ei ollut asialistallani.
Sitten käsikirjoitin sarjan nimeltä Nanette...
No. Nyt asia tuli selväksi.
Tulitte sen takia.
Ette tulleet muiden juttujeni takia.
Jos olette täällä Nanetten takia...
niin miksi?
Se oli kyllä hyvä ohjelma.
Pidän siitä.
Mutta se oli hyvin omanlaisensa ohjelma.
Jos se toi teidät tänne, mitä helvettiä oikein odotatte?
Jos odotatte lisää traumaa, sitä ei ole enää enempää.
Jos olisin tiennyt, miten suosittua trauma on komedian parissa,
olisin budjetoinut tarkemmin.
Oikeasti.
Olisin voinut tehdä siitä uran.
Ainakin trilogian.
Menin ja panin kaikki traumamunani yhteen koriin kuin mikäkin idiootti.
Tässä sitä ollaan.
Haluatteko lisää?
Ihan vain uteliaisuudesta, kuka ei ole nähnyt Nanettea?
En ymmärrä senkään vertaa, miksi te tulitte.
Siis tervetuloa.
Hienoa, kun otatte riskin.
Ei huolta. Esitykseni ei ole riippuvainen Nanette-tietämyksestä.
En ole niin itsevarma.
Mutta saa nähdä.
Mutta trauman lisäksi en voi tietää, mitä ihmiset odottavat esitykseltäni.
Mutta olen päättänyt, että voin vain kertoa teille.
Niin tässä käy.
Niin täytän odotuksenne.
Säädän niitä teidän puolestanne.
Ne ovat juuri sitä, mitä saatte.
Sitten sanotte: "Hän on taitava." Mutta minä huijaan.
Niin tässä käy. Ennen kuin esitys alkaa,
kerron yksityiskohtaisesti, miten esitys etenee.
Tässä selityksessä menee hetki.
Minun piti lyhentää itse esitystä, jotta sain tämän mahtumaan.
Mutta se on sen arvoista.
On tehtäväni täyttää odotuksenne.
Ja tämä on vaikea toinen levyni.
Se on myös kymmenes ja osan ensimmäinen.
Kovat paineet.
Joten asetetaan odotuksenne.
Kun esitys alkaa ihan oikeasti...
Ei vielä. Ei hätää.
Kun se alkaa, aloitan havainnollistavalla komedialla.
"Oletteko koskaan huomanneet?" Sellaisella.
Aloitan sillä paskalla. Se ei ole kauhean hauskaa.
Olen rehellinen. En ole kovin tarkkaavainen.
Yleisesti ottaen. Helvetin epämääräistä, eikö?
Varoitan, että havaintoni koskevat amerikkalaisia.
Eli periaatteessa teitä.
Vai mitä?
Amerikkalaisten pilkkaaminen on yhä teknisesti ylempien pilkkaamista.
Mutta se ikkuna sulkeutuu.
Kyllä vain.
Joten...
käytän tilaisuuden hyväkseni.
En osaa puhua venäjää, joten minun pitää...
tehdä tämä kun vielä voin.
Varoitan myös, että siinä vaiheessa, kun pilkkaan teitä...
tunteitanne loukataan,
koska pilkkaan teitä.
Teidän on osattava odottaa sitä.
Pilkkaan teitä olan takaa, kuten kotona sanotaan, vaikkei teitä kiinnosta.
Joten istutte siinä tyyliin:
Se ei haittaa. En halua kieltää teitä tuntemasta.
Antakaa tunteiden kulkea lävitsenne,
mutta suosittelen, ettette panosta niihin tunteisiin.
Älkä antako niiden jämähtää, koska tämä esitys on romanttinen komedia.
Joten on tärkeää, että alkumme on vähän kivinen.
Älkää panostako niihin. Tuntekaa, älkää panostako.
Luottakaa minuun. Älkää luottako.
Älkää luottako tuohon henkilöön. Oli miten oli.
Niin tämä alkaa. Havainnollistavaa komediaa.
Kerron teille tarinan -
erikoisesta asiasta, joka tapahtui koirapuistossa päivällä.
Se on hauska tarina.
Koko jutun ajan käsittelen suostumuksella useimpia esityksen pääteemoja.
Siihen sisältyy myös reilu annos sitä,
mitä kutsun hellävaraiseksi ja hyväntahtoiseksi miesvallan tökkimiseksi.
Sitä on odotettavissa. Se on todella tärkeää...
Teidän on tärkeää osata odottaa sitä. Jos se ei ole teidän juttunne...
häipykää täältä. Olette saaneet tarpeeksi varoituksia.
Pois täältä, herkkähipiäiset äijät. Häipykää.
Sen jälkeen kerron toisen tarinan.
Mitä?! Kappas vain. Klassikon.
Toinen tarina kertoo saamastani väärästä diagnoosista.
Syytän siitä pelkästään naisvihaa.
Se on totta.
Sen jälkeen...
Se oli pieni tökkäisy.
Jos se loukkasi, häivy, kun voit vielä kävellä.
Tarinan lopussa on niin sanottu "vihasyötti".
Houkuttelen vihaajiani. Se on monimutkaista.
Se toimii niin, että sanon jotain.
Enkä yritä tehdä siitä hauskaa paskan vertaa.
Sanon sen ja jätän sen.
En välitä.
Suosittelen vahvasti, ettette tartu syöttiin.
Se ei ole teitä varten. Se saa teidät vaahtoamaan suusta.
Antakaa sen olla.
Sitten siirryn vitsiosioon, joka koostuu vitseistä.
Siksi kutsun sitä vitsikosioksi. Vitsejä vitsin perään. Klassista.
Jos siinä vaiheessa loukkaannutte jostain,
muistakaa niiden olevan pelkkiä vitsejä.
Vaikka ympärillänne olisi väkeä, jotka nauravat jollekin vastenmieliselle,
muista komedian kultainen sääntö. Jos olet vähemmistössä, kukaan ei välitä.
En kirjoittanut komedian sääntöjä. Miehet kirjoittivat. Syyttäkää heitä.
Nyt...
tässä sitä ollaan. Vitsiosio lisää vauhtia -
tahdissa ja miesten piikittelyssä. Silloin neula on muuttunut peitseksi.
Sitten kyseisellä peitsellä revin vihaajilleni uuden persereiän.
Jep, nopeasti.
Upouuden.
Teen sen sillä tavalla, josta vihaajat syyttävät minua.
eli läksyttämällä. Saatte luennon kesken esityksen.
Juonenkäänne? Se on hauskaa! Se on helvetin hauskaa!
Vihaajat väittävät, etten ole hauska.
He saattavat jopa tappaa itsensä. Toivotaan parasta.
Tässä vaiheessa mietitte varmaankin, miksi keskityn vihaajiini.
Se on todella itsekeskeistä. Niin on.
Olen lukenut Taylor Swiftin teokset. Tiedän aikakautemme suuresta tietäjästä.
Ymmärrän, että vihaajat vain vihaavat, vihaavat ja vihaavat.
Vihaavat.
Vihaavat, vihaavat, vihaavat.
Hän ei erehtynyt. He toistavat itseään. Miksi ei?
Miksen noudattaisi ohjeita ja ravistelisi heitä tiehensä? Ravistelisi, ravistelisi.4
Se on yksi syy.
Toinen syy on, etten ole vakuuttunut siitä, että ystävämme Tay Tay...
on joutunut viharikoksen uhriksi.
Minä olen.
Joten luonnollisesti tapa, jolla käsittelemme nettivihaa, eroaa.
Minä tykkään napostella sitä.
Nam, nam Vartaloni ei syntynyt itsestään. Olen viha-ahmatti.
Kun olen hoitanut vihaajani ja saanut heidät sekoamaan,
vaihdan esityksen tyyliä dramaattisesti.
Teen sen kertomalla, että minulla on autismi.
Kerron sen kuin se olisi suurikin paljastus.
Mutta sen ei pitäisi olla yllätys.
Kerroin sen vasta.
Kaikki esityksessä siihen asti viittaa vahvasti autismiini.
Olen jättänyt muruja matkan varrelle kuin joku vitun Hannu ja Kerttu.
Mutta koska pilasin yllätykseni ja jotta siitä tulisi suuri paljastus,
luotan lavastukseen ja valotemppuihin.
Niin siitä tulee iso paljastus.
Valot lähestyvät, istun jakkaralle ja puhun vakavasti.
Se ei toimi, koska ette ole idiootteja.
Sitten sen jälkeen aion puhua rokotuksenvastaisesta liikkeestä.
Kuunnelkaa itseänne.
Ette ole erikoisia.
Olen kiertänyt ympäri maailmaa.
Voin kertoa, ettei yksikään yleisö -
ole reagoinut tuolla tavalla pelkkään aiheen mainitsemiseen.
Kun sen mainitsee, ihmiset reagoivat näin:
Tästä tulee hauskaa.
Rokotuksenvastainen materiaalini eroaa muusta esityksestä.
Lopulta ajattelette: "Vau. Hänen piti saada tuo taakka harteiltaan."
Se pitää paikkansa. Teen sen.
Juttu on näin.
En ole tavannut vitsiä, jolle en olisi soittanut takaisin.
En ole koskaan tavannut vitsiä (met a joke).
En ole koskaan "meta"...
Meta-vitsi. Se oli sanaleikki.
Yritä pysyä perässä.
Esitys on täynnä sanaleikkejä. Odottakaa niitä.
Odottakaa myös yhtä Louis C.K. -vitsiä.
Kappas vain!
Hän on kuin komedian rokotuksenvastainen liike.
Vitsejä on vain yksi. Se ei ollut tuo. Esitys ei alkanut vielä.
Se vitsi on todella hyvä.
Tarvitsen vain yhden. Hyvä vitsi.
Kirjoitin sen vapaapäivänä. Sillä ansaitsi keksin. Helvetin hyvä.
Sen vitsin jälkeen pitäisi pudottaa mikrofoni.
Ja minä teen sen.
Ihan sama miten reagoitte siihen. Minä pudotan mikrofonin.
En pudota. Ette tiedä tätä vielä, mutta tiedätte,
että minulla on autismi, joten kovat äänet häiritsevät.
Sen sijaan lasken tämän paskiaisen maahan rauhallisesti.
Tällä tavalla.
Se ei ole yhtä näyttävää, mutta älkää syrjikö kaltaisiani.
Mielenkiintoista Louis-vitsissäni on, että se tulee niin myöhään,
että olette unohtaneet sen olemassaolon.
Se tarkoittaa, että olen lisännyt uuden kerroksen naurukakkuunne.
Kun nauratte sille, kuten nauratte. Se on hyvä. Kun nauratte,
muistatte, että sitä piti odottaa, mutta tajuatte unohtaneenne sen.
Nauratte näin:
Olen siis lisännyt kolmannen kerroksen!
Kun tajuatte: "Hän sanoi, että tekisin juuri näin!"
Nauratte:
Kerran, kahdesti, kolmesti. Nainen pystyy siihen.
Oikeissa käsissä, tietysti.
Siihen tarvitaan vain kädet. Kuka tiesi? Useimmat naiset.
No niin...
Rokotusmateriaalin jälkeen yritän saada teidät ymmärtämään autismia.
Teen sen kertomalla tarinan suhteestani pingviiniin,
joka saattaa olla laatikon sisällä.
En lupaa, että se käy järkeen silloinkaan.
Sitten lopetan esityksen toisella luennolla. Kuka olisi tiennyt?
Tiesin sen. Nyt tekin tiedätte.
Myönnän, että esityksen loppuvaiheessa -
pidätte minusta paljon enemmän kuin alkuvaiheessa.
Olen lähes suloinen.
Mietitte varmaankin, miksen aloita parhailla jutuillani.
Miksen iske suloisuudella?
Miksi aloitan olemalla vähän inhottava?
Koska tämä esitys kertoo autismista.
Autistien ensivaikutelma on harvoin hyvä.
Meille ei usein anneta mahdollisuutta sen takia.
Tämä esitys palkitsee ihmiset, jotka ovat sitkeitä -
ja menevät epämukavuusalueelle nähdäkseen toiselle puolelle.
Heille tämä ohjelma toimii kuin romanttinen komedia.
Teoriassa. Teoriat ovat seksikkäitä.
Se oli siinä. Esitys oli siinä.
Odotukset on nyt asetettu.
Esitys alkaa nyt.
Oletteko huomanneet...
että amerikkalaiset...
eivät ole tyhmiä?
Miksi ihmeessä?
Ette ole tyhmiä.
Olin niin pettynyt, että huomasin sen.
Minulle oltiin uskoteltu teidän toimestanne...
että olette täysiä idiootteja.
Sitten tapasin teidät, mutta ette olekaan.
Teillä on kiintiönne, kuten meillä kaikilla.
Olette kulttuurillisesti itsevarmoja. Hyvä homma teille.
Tiedättekö ketkä olivat samanlaisia?
Antiikin roomalaiset. Heillä meni hyvin... jonkin aikaa.
Älkää panostako tunteisiin. Ei mitään hätää, Amerikka. Kestäkää.
Panostakaa vähän. Uskon, että itsevarmuutenne tekee teistä tyhmiä.
Yrittäkää kestää.
Oikeasti, koska itsevarmuus tekee teistä typeriä.
Olen itsevarma mielipiteeni suhteen. Olette itsevarmoja amerikkalaisuudesta,
joten pidätte kiinni asioista, koska amerikkalaisuus on oikein.
Pidätte kiinni asioista, vaikka ne olisivat todiste typeryydestä.
Tarvitsen vain yhden esimerkin.
Käytämme samaa fossiilista polttoainetta Australiassa kuin tekin.
Käytämme petroleumia, maaöljyä. Se on hyvin tavurikas.
Olemme kiireisiä. Tavuille ei ole aikaa.
LOL. Tähän sitä on tultu.
Lyhensimme petroleum-sanaa fiksusti.
Australiassa se on petrol, eli bensaa.
En kerskaile. Me vain lopetimme puhumisen.
Siinä kävi niin. Petrol.
Te kaivoitte paljon syvemmälle mielikuvitushattuun,
kun keksitte sille lyhennettä. Lyhensitte sen sanaksi gas, eli kaasu.
Kiinnostavaa öljyssä on se, että se on nestettä.
Mielenkiintoista kaasussa on sen saatanan määritelmän mukaisesti,
ettei se ole nestettä!
Mutta te mieluummin teette tieteestä aivan sekopäistä!
En ymmärrä, miten oikein ajattelette!
Mutta ette muutu, koska: "Se on oikein, sillä keksimme sen."
Se ei ole oikein. Se on helvetin tyhmää!
Alussa minua kehotettiin tekemään kielestäni amerikkalaisempaa.
Siihen vastasin: "Haistakaa paska! He eivät osaa edes kirjoittaa oikein!"
Amerikkalaiset ovat kuin kulttuurien hetero valkoinen mies.
"Lausut tomaatin oudosti." Ette välitä muusta. En alistu itsevarmuudellenne.
Villapaita ei ole sweater.
Se on jumper. Sopeutukaa siihen.
Jumper, eli hyppääjä, ei käy järkeen paskan vertaa.
Se kuulostaa hauskalta.
"Puen jumperin."
"Tästähän tulee hyvä päivä."
Sweater, eli hikoilija...
"Tämä yläosa imee kehoni märkyyden."
Biscuit, eli keksi. Biscuit.
Kestäkää se.
Jos kutsun jotain dick biscuitiksi, eli kyrpäkeksiksi... Olen kypsä.
Kun käytän biscuit-sanaa, tarkoitan samaa kuin te sanoessanne cookie.
Teidän biscuitinne on omille teilleen lähtenyt skonssi.
Se on unohtanut käytöstapansa. Se on aivan holtiton skonssi!
En sano dick cookie, mulkkukeksi.
Kieltäydyn siitä, koska se ei toimi.
Kun jotain kutsuu kyrpäkeksiksi, emme pidä hänestä.
Kyrpäkeksi toimii siihen. Kuulostaa, että henkilö on Luihuisessa.
Dick biscuit.
Dick cookie?
Se on Korpinkynsi.
Kukaan ei ymmärrä heitä, mutta he ovat ihan ok.
Olen päättänyt, että tri Cock Biscotti...
on selvä Puuskupuh. Aivan selväsiti.
Tri Cock Biscotti.
En edes miettinyt Rohkelikkoa. Vittuun koko porukka.
He ovat Tylypahkan hetero, valkoinen mies.
"Entä Hermione?" Hän on varmasti TERF-feministi.
Pilkkaan parempia.
Olen tehnyt myönnytyksiä. En ole hirviö.
Sanon "Waldo". Missä Waldo?
Tunnen hänet Valluna, mutta se ei ole vaikeaa.
"Waldo." Tein sen.
Jos löydät Waldon, löydät Vallun. Se on sama tyyppi!
Olen mielelläni ottanut sanojanne käyttöön.
Pidän monesta asiasta kielessänne.
Kuten arugula, rucola. Kyllä, kiitos.
Käytämme sanaa rocket.
Painu helvettiin, rocket! Haluan arugulaa! Kuin pelleauton torvi.
Kyllä kiitos!
Aluminum, alumiini.
Kyllä. Meillä on sama sana, mutta sanomme sen alu-mi-nium.
Miksi? Sen voi mieluummin sanoa flirttailevasti.
"A-lu-minum."
"Lopeta, Amerikka."
Ja y'all, eli te kaikki. Kyllä kiitos!
Kiitos y'allille y'allista!
Otan y'allin! Rakastan y'allia!
Koska se on paras, kaikki huomioiva,
toisen persoonan monikkopronomini englantia puhuvassa maailmassa!
Kiitos etelälle! Mikä liittolainen!
En ole ihan varma fannysta.
Siis sanasta.
Täällä fanny on peppu. Takapuoli, pylly.
Australiassa fanny viittaa naisen etupeppuun.
Sana, joka huomioi kaikki.
Kun kuulin, että kaikilla amerikassa on fanny, ajattelin: "Siistiä.
Siisti homma.
Lähden Lesboksen saarelle. Matkaan!"
Tuo ei kuulunut tuonne. Se luikahti paikalle vitsiosiosta.
Olen tiennyt fanny-eroavuudesta jo pitkään. En unohda sitä päivää,
jolloin sain tietää, että se on eri asia täällä.
Luin kirjaa koulussa. Se oli amerikkalainen kirja. Ei käännetty.
Olen aina ollut lahjakas kielissä.
Se oli vain satunnainen lastenkirja, jossa neljä lasta seikkailee.
Osana seikkailua lasten piti liukua mäkeä alas.
Fannynsa päällä.
Menetin kokonaisen iltapäivän.
Menetin iltapäivän, kun yritin saada sen toimimaan mielessäni.
Kukaan ei laske mäkeä näin!
Sellainen lasku ei ole päätös vaan kompastuminen!
Miten neljä lasta voi kompastua synkronoidusti ilman,
että kertoja mainitsee asiaa?
No ei voi!
Miksi joku haluaisi laskea niin?
Se ei ole aerodynaamista. Se on haavoittuvainen alue.
Kummin päin? Jalat vai pää ensin?
Se ei ole aerodynaamista. Ja mitä vittua teet polvillesi?!
Minun pitäisi kertoa, mitä "Douglas" tarkoittaa.
Se tarkoittaa eri juttua täällä kuin kotona.
Australiassa Douglas on slangisana kengurun kohdulle.
No eikä ole!
Miksi keksisimme sille slangisanan?
Helvetti sentään!
Edes australialaiset eivät ole niin australialaisia.
Se on koirani nimi. Nimesin esityksen koirani mukaan.
Sen nimi on Douglas.
Outoa, että taputatte tuolle. Siistiä.
"Nimesit koirasi ja esityksesi...
Et olekaan niin outo."
Douglas on ensimmäinen koirani.
Aikuisena. Minulla oli montakin lapsena.
Ne kuluivat nopeasti vilkkaan liikenteen takia.
Okei. Tämä kertoo jotain.
Se maalasi kuvan ajasta ja paikasta.
Douglas on ok. En asu vilkkaalla tiellä.
Pidän siitä huolta. Vien sitä koirapuistoon.
Jokainen koirapuistossa kävijä tietää,
ettei koirapuistossa käydä koskaan hyviä keskusteluja.
Ne ovat small talk -festareita.
Se ei ole luonnollinen elinympäristöni. Ette tiedä vielä syytä, mutta tiedätte.
Haluan kertoa tarinan hirveästä keskustelusta koirapuistossa.
Joku tyyppi tuli luokseni.
Hänellä oli koira. Hän ei ollut karmiva jätkä.
Tämä ei ole tärkeää tarinan kannalta, mutta kerron, että koiralla oli kengät.
Koira ei halunnut käyttää niitä. Se teki tällaista:
Se oli whippet, jotka tärisevät hyvinäkin hetkinä.
Emme tiedä syytä. Kylmyys? Jännitys?
Se ravisteli paljon.
Se ei ole tärkeää, mutta näin sitä paljon silmäkulmastani.
Lisää stressiä.
Ystäväni aloitti keskustelun näin.
Hän sanoi: "Tiesitkö...
että hymy vaatii vähemmän lihaksia kuin kulmien kurtistus?"
Yleisön miehet ajattelevat: "Se oli vain yksittäinen tapaus."
Naiset ajattelevat: "Voi helvetti sentään!"
Muunsukupuoliset: "Onko tuo vaikea päivä sinulle?"
Mitä aloituksiin tulee, se oli paska sellainen.
Se tarkoitti: "Kasvoissasi on vikaa. Voitko tehdä jotain?"
Oikeasti!
Vaikka olisin antanut hänelle armoa -
ja uskonut, että häntä kiinnosti oikeasti energiankulutukseni...
Hän vain katsoi minua ajatellen: "Kunpa hän tietäisi.
Hän voisi elää paljon parempaa elämää. Hän saisi enemmän irti."
Vaikka uskoisin niin, en hymyillyt enkä kurtistanut kulmiani.
Naamani oli ilmeetön, mikä ei vaadi yhtään vitun lihasta!
Tiedän, että ilmeettömät kasvoni eivät ole pirtsakat.
Näytän siltä, että joku tökkäsi perunaa lusikalla ja käänsi sen ylösalaisin.
Ei lihaksia.
Ilmeetön. Minulla on resting bitch face, eli ämmäilme.
Vain naisilla on resting bitch face.
Miehillä on vain tärkeitä ajatuksia, joita ei kannata häiritä.
Kukaan ei ole koskaan mennyt tuntemattoman miehen luokse -
ja sanonut: "Piristy, muru. Niin ei ehkä käy."
Se oli paska aloitus. Tiedättekö miten vastasin?
Aloin kurtistaa kulmiani.
Aloin käyttää lihaksia, joita en aikonut käyttää hetkeä aiemmin.
Hän luuli, että se meni hyvin, joten hän pisti lisää puita uuniin -
ja sanoi: "Mikä on koirasi nimi?"
Klassikko. Vastasin sanomalla "Doug".
Se on Douglas vain, kun se on tehnyt pahoja.
Kun sanoin "Doug", miehen vastaus oli vähän yliampuva.
Sanoin: "Doug." Hän reagoi:
"Mahtava!"
Sanoin:
"Eikä ole."
En tiedä miksi. Taisin olla yhä Kurtistusmaassa.
"Se ei ole hyvä nimi."
Hän sanoi: "Kyllä on."
Sanoin: "Eikä ole."
Näin siinä kävi.
Riitelin muukalaisen kanssa siitä, onko koirani nimi hyvä vai ei.
En ollut puolella, jolla olettaisitte.
Hänen koirallaan oli kengät jalassa! Meillä oli tärkeämpiäkin puheenaiheita.
Sen sijaan väittelimme nimestä.
Lopulta hän sanoi: "Kuule. Se on hyvä nimi. Koska Doug...
Koirat kaivavat, eli dig. Doug.
Se oli nöyryyttävää ammattikoomikolle.
Oma vitsini selitettiin minulle, koska en ollut tajunnut sitä.
Kuin olisin unohtanut sen.
En ollut huomannut.
En ollut tajunnut vuoteen, että Dougin nimi oli sanaleikki.
Nöyryyttävää!
Joten tein mitä järkevä, kypsä ihminen tekisi.
Valehtelin. Sanoin: "Ei. Hänen nimensä on Douglas.
Nimesin hänet Douglasin pussin mukaan."
"Mikä on Douglasin pussi?"
Järkevä kysymys.
Se on hieman erikoinen juttu, joten selitin sen hänelle.
"Douglasin pussi on potentiaalinen tila,
joka sijaitsee peräaukon...
ja kohdun välissä naisten lisääntymisympäristössä."
Koirapuistossa!
Hän ei edes räpytellyt.
Hän jähmettyi ja alkoi kurtistaa kulmiaan.
Hän teki kovasti hommia.
Katsoin sitä pelon ja kuvotuksen sekaista ilmettä -
ja luulin erheellisesti, että hän on utelias.
"Tämä mies haluaa tietää lisää."
Selitin: "Se ei ole edessä eikä takana.
Se on keskellä.
Se on fanny-neutraalilla alueella. Se on Fanny Sveitsi.
Sillä ei ole omaa sisäänkäyntiään." Ihan kuin se helpottaisi tilannetta.
"Sen luokse ei pääse. Jos työnnät peukalon peppuun -
ja toisen sormen tuheroon...
ja taputat...
se osa siinä...
on Douglasin pussi."
Koirapuistossa!
Se ei ole oikea juttu.
Se on tila hätätapauksia varten.
Paras tapa selittää se on tämä:
Haluat avata matkalaukkusi.
Vedät vetoketjun kokonaan auki.
Se ei kuitenkaan avaudu.
Et käyttänyt oikeaa vetoketjua. Käytit sitä outoa versiota,
joka ei avaa laukkua. Se vain pilkkaa sinua. Sitten laukku tekee näin:
Et ole avannut laukkua. Olet kuitenkin luonut sinne lisätilaa.
Et näe sitä etkä pääse siihen käsiksi, mutta tiedät, että se on siellä.
Se on Douglasin pussi.
Kiitos. Ilahduttavaa.
Ilahduttavaa, että nautitte tästä selityksestäni,
koska koirapuistoystäväni ei nauttinut.
En vieläkään voi tajuta sitä, että jossain sisälläni, tärkeällä alueella,
on Douglasin pussi!
Se on helvetin outoa.
Se muistuttaa, että elämme maailmassa,
jossa kaikki on nimetty miesten toimesta.
Aivan kaikki.
Kaikki.
Se nimettiin miehen mukaan. Tohtori James Douglasin.
1700-luvun skotlantilainen, miespuolinen kätilö.
Onpa epämukava yhdistelmä.
Tuota ei kannata laittaa LinkedIniin. Se on virhe.
Ilmeisesti tohtori James Douglas löysi sen ensimmäisenä.
Hänellä oli aikamoinen päivä.
Hän vain tutkiskeli naisen raatoa. Silloin oli eri harrastuksia.
Hän löysi naisen hupivetskarin ja sitten näki nimettömän asian.
Silloin tohtori James Douglas ajatteli:
"Tästä voi tulla perintöni!"
Ihmettelen aina miten vähistä asioista miehet oikein muistetaan.
Hän löysi "ei-jutun" ja varasi sen.
Eläisimme erilaisessa maailmassa, jos naisetkin keksisivät nimiä asioille.
Olisiko miehillä "pallit", jos naiset olisivat olleet kokouksessa?
Ei! Juttu on näin.
Naiset eivät pidä kiveksiänne urheiluna tai pelinä.
Vain te tykkäätte leikkiä niillä kasseillanne.
Siisti tarina.
Mitä jos olisimme antaneet teille Karenin kourallisen?
Mitä helvetin mieltä olisitte siitä?!
Vanhan naisen koura olisi päivät pitkät helyjenne ympärillä.
Pitäisittekö siitä?!
Anteeksi. En ole mikään asiantuntija. Mitä tämä on? Olen pahoillani.
Kuvittelen Karenin sätkynukeksi.
"Pallitko...?"
Minun piti käydä lääkärillä. Siitä on jo aikaa.
Minulla oli ongelmia Douglas-alueellani.
Vakiolääkärini oli poissa, joten tapasin toisen.
Korvaava lääkäri ei ollut sellainen, jonka olisin valinnut.
Emme tulleet toimeen keskenämme.
Hän oli ylimielinen kusipää.
Hänkin oli pätevä lääkäri. Venn-diagrammi, jossa on paljon risteävyyksiä.
Kutsumme häntä tohtori Kyrpäkeksiksi. Sieltä se tuli.
Tohtori Kyrpäkeksi päätti, tekemättä mitään kokeita,
että ratkaisu Douglas-ongelmaani olisi syödä e-pillereitä.
Pillereitä. Taas miesten nimeämä juttu.
"Pilleri." Aika vitun epämääräistä.
"Useimpia määräämiäsi asioita voisi kutsua pilleriksi."
Tämä on "se pilleri".
Kuin aukiolla olisi valtava pilleri, jota menemme nakertamaan maanantaisin.
"Mitä se tekee?" "Noituutta. Pilleri."
Sanoin Kyrpäkeksille: "En halua sitä.
Söin niitä aiemminkin, mutta halusin tappaa itseni."
Luulitte, että traumat ovat loppu.
Hän ei pitänyt siitä, että mainitsin sen.
Kysehän oli minun kehostani.
Hän sanoi: "Ei kiitos."
Hän hyssytteli minua.
"Kannattaisi kuunnella minua."
Ensimmäinen riitamme.
Teen aina samoin konflikteissa.
Vitsailin näin:
"Mitä jos pillerin sijaan ottaisin hysteriatomian."
Te tajusitte. Hän ei.
Se oli klassikkovitsi.
En keksi kontekstia, jossa tuo ei olisi vitsi.
Millä planeetalla voisin hallita omaa kehoani?
En tällä!
Se oli selvästi vitsi.
Se oli selvää, koska käytin vitsisanoja.
En käyttänyt oikeaa terminologiaa.
Sanoin vain: "Mitä jos otetaan koko paketti esiin?"
Jos hän ei tajunnut vieläkään vitsiä, sanoin:
"Kuulemma konmaritus on muotia.
Tämä ei herätä iloa."
Kiitos. Ilahduttavaa, että nautitte tuosta vitsistä.
Koska tohtori Kyrpäkeksi ei tajunnut sitä.
En saanut häntä puolelleni.
Tilanne eskaloitui. Hän alkoi huutaa minulle.
Hän huusi minulle, jolloin aloin lopulta itkeä.
Tohtori Kyrpäkeksin mielestä se oli todiste oikeasta diagnoosista.
Olin hormonaalinen.
Klassinen selitys, Kyrpäkeksi.
Miesten mukaan nainen on hormonaalinen.
Se on ihmiskunnan ykkösharrastus. Mies saa kutsua naista hormonaaliseksi,
kun nainen sanoo tai tekee jotain, mitä mies ei ennustanut.
Siinä se!
"En odottanut tuota,
joten olet selvästi täysi häröpallo täynnä kaaosta. Eli olet ämmä."
Miehet puhuvat ihan kuin heillä ei olisi hormoneja.
Se vituttaa.
Tiedoksi vain, että teillä on hormoneja! Välillä teillä on hiekkaa pallien välissä.
Kyllä vain!
Joskus Karen puristaa hieman ja te ärsyynnytte.
Olet pelkkä ihminen. Sitä käy parhaimmillekin.
Minäkin haluan napostella tummaa suklaata täydenkuun aikaan.
Noituutta.
En ole ikinä lyönyt ovea.
Jokaisella on oma juttunsa.
Mitä "pojat ovat poikia" tarkoittaa,
jos miehet osaavat neutralisoida hormoninsa?
Se ei ole niin sopiva alibi raiskaajille, kuten moni haluaisi.
Tiedättekö, mitä se tarkoittaa? Ettemme valmista poikiamme tosimaailmaan.
Se tarkoittaa, että tiedämme poikien olevan hormoniensa armoilla.
Emme vain kykene saatamaan heitä vastuuseen teoistaan,
joten saatamme naiset vastuuseen.
Lopettakaa!
Se oli syötti, vitun idiootit! Antakaa olla!
Se ei ole teille.
Tämä ei ole kokous. Helvetti.
Minun on aina käveltävä syötin ympärillä.
Voin olla kohtuuton ilman hormonejakin.
Miesten pitäisi tietää se.
Voin olla kohtuuton, koska en halua.
Minulla on monia "pallokalahetkiä".
Pallokala säikähtää ja päättää: "Tämä on ratkaisu."
Se ei ole.
Täytyn impotentilla raivolla.
En voi tehdä sille mitään. Olen vain...
"Jos syöt minut, sinulle käy huonosti."
Vain pienet asiat laukaisevat pallokalan.
Ei kokonaiskuva vaan pikkuasiat, kuten paleodieetti.
Se paska ei saa tulla lähellekään.
Koska vastaukseni on hallitsematon.
Se on suhteeton.
Joku sanoo: "Olen paleodieetillä." Minä sanon: "Oletko?
Ensinnäkään ei kiinnosta. Hengityksesi haisee.
Syö niitä helvetin kuituja, saatana.
Emme tiedä, mitä he söivät.
Emme tiedä, mitä paleoliittiset ihmiset oikeasti söivät.
Mutta olemme varmoja, etteivät he syöneet kukkakaalipopcornia!"
Sillä ei ole väliä, missä vaiheessa kiertoani olen.
Sama raivo!
Missä Waldo? Sekin vielä. Paskat hänestä.
Miksi Waldo? Miksi?!
Miksi olemme tuhlanneet tunteja -
monen sukupolven ajan etsien sitä mulkkua?
Kun etsimme, panostamme siihen.
Sitten alamme välittää: "Onko hän kunnossa?"
Löydämme hänet, mutta hän on aina kunnossa!
Hän on aina vain lomalla. Hän nauttii sitä aika kovasti.
Haista vittu, Waldo!
Hänen pitäisi löytää itsensä, kuten meidän muidenkin!
Oikeasti!
Jos haluatte nähdä lastenkirjaversion valkoisten miesten etuoikeudesta,
se on malliesimerkki. Koska se mies ei yritä lainkaan -
auttaa itseään, mutta odottaa, että kaikki Maassa -
välittävät hänen sijainnistaan koko helvetin ajan!
Vaihda se vitun ruma villapaitasi!
Tuo asia kylläkin vaihtelee Kuun ja vuorovesien mukana.
Mutta viime kädessä tuhlaan tunteellisia resurssejani.
Tuhlaan niitä myös Turtleseihin.
Iso ongelma.
Donatello. Kerron miksi. Jos ette tienneet, Turtlesit ovat katujengi.
Se ei ole ongelmani.
Se on sarjakuva-, TV- ja elokuva-franchise,
jonka kohderyhmä on nuoret pojat.
Turtleseilla on nimet.
Michelangelo, Leonardo, Raphael ja Donatello.
Heidät nimettiin renesanssitaiteilijoiden mukaan. Freskot ja nunchakut yhdessä.
Tai sitten ei.
Renesanssi on mielenkiintoinen juttu.
Renesanssina tuntemamme asia -
oli täysrenesanssi, joka kesti vain 20 vuotta.
Vuodesta 1500 vuoteen 1520. Sillä selvä.
Michelangelo, Leonardo ja Rafael olivat uransa huipulla nuo 20 vuotta.
Donatello ei ollut.
Hän oli kuollut.
Kuollut vuoteen 1465 mennessä.
Hän ei kuulu heidän katujengiinsä!
Hän on kuollut!
Tiedättekö, kuka kuuluu siihen?
Titian. Titianilla on oikeus olla siellä!
Tiedättekö, miksi Titian ei kuulu jengiin?
Koska sen TV-ohjelman kohderyhmä -
ei kestänyt nimeä, jossa oli sana tit, eli tissi, hormoniensa takia!
Emme valmistele poikiamme todelliseen maailmaan.
Tai historiaa, jonka he kirjoittivat. Outoa.
Ne ovat kilpikonnia!
Eivät merikilpikonnia!
Ne ovat kilpikonnia.
Toisilla on jalat, toisilla on räpylät.
Ymmärrän, että ne ovat mutantteja. Tajuan sen!
He käyttävät nunchakuja,
eli niillä on oltava jotain kokemusta maalla tarvittavasta näppäryydestä!
Tämä ei riitä!
Emme valmistele poikiamme tosimaailmaan.
Entä jos he menevät Galapagossaarille?
Viimeisin pallokalahetkeni tapahtui, kun keskustelin tyypin kanssa,
kuka yritti sanoa, ettei golf ole urheilulaji,
koska se ei rasita sydämiä ja verisuonia.
Eikö olekin ei-mielenkiintoista?
Aivan sama miten asian esittää. Tylsää.
Se paheni, koska hän jatkui.
"Jos osallistut johonkin rasittamatta itseäsi,
se ei ole urheilua. Se on pelkkää pelaamista."
Se keskustelu suututti minua niin helvetin paljon,
että se tuntui urheilulta.
Toivottavasti kukaan täällä ei ajattele: "Vihdoin joku puolustaa golfin kunniaa."
Tämä ei ole sitä.
Toivottavasti golf on surullista ja täynnä valittamista,
koska inhoan golfia kohtuullisella raivolla.
Se on mieletöntä maan, ajan ja veden hukkaamista.
Helvetti sentään!
Oikeasti!
Golfia pelaavat miehet, joilla on perhe, ovat täysiä vittupäitä.
Teillä ei ole aikaa! Teillä on perhe!
Teillä ei ole 6 tuntia aikaa kulkea puistossa,
kun naisenne tekevät palkatonta työtä! Kasvakaa aikuiseksi!
Sekin todistaa, että miehet nimesivät kaiken. Kauhein kirosana?
Cunt, eli vittupää. Se viittaa naisten sukuelimiin. Ei käy.
Kun käytän sitä sanaa, tarkoitan sitä. Tarkoitan sitä pahimmalla tavalla,
mutten yhdistä sitä kenenkään biologiaan.
Tiedättekö mitä näen, kun mietin "vittupää"-sanaa? Golfarin.
Rikas, valkoinen ääliö chinoissa yksi hanska kädessä.
Mikä vittupää!
Ei ole sattumaa, että se on "cuntry club".
Oikeasti!
Moni ihminen veti pallokalat Nanette-ohjelmani takia.
Tiesin menestyneeni. Puhun ihmisistä, mutta he olivat miehiä.
#EiKaikkiMiehet, okei?
Ei tietenkään kaikki miehet.
Se ei ole koskaan ollutkaan.
Yleensä vain ne miehet käyttävät tuota hashtagia.
Juuri he.
Miehet, jotka huutavat "minä".
He näkevät vaivaa kertoakseen, ettei Nanette ollut komediaa.
"Koska se ei saanut minua nauramaan koko ajan."
Ensinnäkin, hyvä juttu.
Jos nauroit koko ohjelman läpi, mikä helvetti sinua vaivaa?
Toiseksi, kyllä. Sammutin nauruhanan itse. Tein sellaisen päätöksen.
En ajatellut puolivälissä: "Paska. Vitsit loppuivat. Kerron surullisen tarinan."
Tiedän kaikkein parhaiten, ettei se ollut sinäänsä komediaa.
En ole myöskään idiootti. Halusin laajan yleisön sille ohjelmalle.
Jos sen takia ihmisiä piti "huijata" kutsumalla sitä "komediaksi",
se on tavallaan vitsi.
Pakko myöntää, että tuo vitsi suututti niin monet miehet,
että ihmettelen, ettei minua syytetty urheilun keksimisestä.
Ensinnäkin se ei häiritse minua.
Tämä ei häiritse. Katsokaa.
Minulla on yhä äänekäs keppi. En ole uhattu. Pidän vihasta.
Jos tappouhkauksia ei lasketa, se on hauskaa. Mutta pallokalatilanteessa...
oletan aina, että ongelma piilee pääasiassa minussa.
Pallokalavaiheessa ei mielestäni kannata aloittaa dialogia.
En ole kirjoittanut Donatellolle tai Waldolle.
Toinen on kuollut, toinen ei ole ikinä kotona.
Mutta silti...
Ei tulisi mieleenkään. Vieläkin miehet lähettävät minulle viestejä -
kertoakseen isoilla kirjaimilla, että he eivät ole kuulleet minusta.
Se on arvoitus. Mistä he tietävät?
En voi kokea nöyryytystä, jota he epätoivoisesti minulle haluavat,
koska olen pakosti huolissani heistä.
Se on rankkaa. Jos uudet asiat ovat noin tuskallisia, se on oppimisvaikeus.
Kuvitelkaa sellaisen koulunkäyntiä. "Jakokulma."
"En ole kuullutkaan siitä!"
Minua syytetään pahoista asioista, joita teen komedian sijaan.
Oikeasti. Kuten monologi.
Mikä hirviö, jos se on totta.
Pelkkä TED-puhe.
Yhden naisen show.
Luento. Siis joku helvetin luento! Voitteko uskoa? Onpa otsaa.
Nanette ei ollut luento. Se ei ollut monologikaan.
En istunut jakkaralla kuin järkyttynyt takatukka parrasvaloissa. Muka monologi.
Miten niin "pelkkä TED-puhe"? Nehän ovat mahtavia puheita.
Yhden naisen show?!
No älä helvetissä, Sherlock!
Se ei ollut mikään luento!
Haluatko luennon? Täältä pesee, saatana!
Tämä on luento!
Siitä käydään keskustelua...
milloin täysrenessanssi alkoi.
Jotkut sanovat sen alkaneen 1490 ja toiset vuonna 1500.
Joka tapauksessa Donatello oli kuollut.
1500-luvulla Karenilla oli hyvin kylmät kädet.
"Hiero niitä yhteen, Karen."
Tämä on Rafaelin "Ateenan koulu".
Tässä Rafael maalasi kaikki miehet, jotka nimesivät kaikki asiat.
Nämä eivät ole Rafaelin aikalaisia, vaikka hän käytti heidän yhdennäköisyyttään.
Nämä ovat antiikin kreikkalaisia. Kreikkalaiset olivat jo kuolleita.
Ei kaikki kreikkalaiset. Anteeksi. Maailmassa on yhä paljon kreikkalaisia.
Hei ja tervetuloa. Antiikin kreikkalaiset olivat kuolleita.
He asuivat antiikin roomalaisten vilkkaalla tiellä.
Keitä täällä on? Pythagoras, joka nimeää kaikki kolmiot!
Kulmikas tyyppi.
Tuossa on Sokrates.
Hän vähän kompuroi, kuten aina.
Hyvä ajattelija, paska kävelijä. Arugula.
Mitä naiset tekivät sillä aikaa, kun miehet nimesivät asioita?
Tutkimukseni mukaan naiset seisoskelivat kolmen hengen ryhmissä alasti -
odottamassa, että miehet nimesivät kaikki asiat.
Tämä keskellä oleva hahmo sanoo: "Mitä kädessäsi on, Karen?"
"Vain pari jutskaa."
He pitelivät asioita toivoen, etteivät ne ole myrkyllisiä.
He odottivat miesten nimeävän jutut.
Tämä maalattiin ennen kuin sängyt nimettiin. Naiset yrittävät pedata sängyt,
mutta he vain heittävät lakanat puuhun.
"Enpä tiedä. Rakennetaan linna.
Tehdään siitä hieno!
Jes! Linna on valmis!"
Naisten suosikkiharrastus on tanssia alasti metsässä kolmestaan.
Se on ihanaa!
Eikö olekin todella turvallista? Ihanaa!
Tämä voi näyttää pelkältä rennolta ilakoinnilta metsässä lomapäivänä.
Haluan kiinnittää huomionne tähän ryhmään.
Tuo on liian tiukka ote hauskanpitoon.
Se viittaa jännitteeseen.
Mitä on tapahtunut? Mainitsiko joku paleon?
Ei.
Tämä keskellä oleva hahmo on tajunnut,
että tämä kangas, sideharso, mahdollinen linnoitus...
on noussut niin syvälle hanuriin...!
Niin syvälle, että hanuriin, että se peittää etu- ja takapepun.
Hän on poissa tolaltaan!
Nyt kannattaa mainita, ettei tämä ole valokuva.
Tämä ei ole vahingossa otettu kuva, joka otettiin harmillisella hetkellä.
Tämä on maalaus.
Se tekee tästä...
päätöksen!
Mies päätti käyttää aikaansa tähän.
Olen autistinen.
Pieni monologi.
Sain diagnoosin vasta neljä vuotta sitten.
Neljä vuotta.
Diagnosoin itseni ennen sitä.
Se on hyvä tapa lähestyä asiantuntijaa. He pitävät siitä.
He sanovat: "Kerro lisää."
Päätin diagnosoida itseni, koska minulle sanottiin sitä koko ajan.
Yleensä esityksen jälkeen joku sanoi: "Taidat olla autistinen."
Mutta toisaalta kaikki sen sanoneet taisivat olla itsekin autistisia.
Koska niin me toimimme.
"Minulla on tietoja, joita sinulla ei näytä olevan.
Et ehkä ole valmis tähän, mutta kerron silti,
koska tieto on voimaa ja tunteet ovat hallittavissa.
Heippa!"
En tiennyt tarpeeksi autismista ymmärtääkseni, että minulla on se.
Luulemme, että autismi vaikuttaa vain pikkupoikiin, jotka pitävät matikasta.
Kumpikaan niistä ei ole koskenut minua.
Minulle sanottiin: "Olet autistinen." "Mistä keksit tuon?"
Minut on kyllä rokotettu, mutta...
Sieltä se tuli.
Turvavyöt kiinni.
Kaikista myrkyllisistä autismiin liittyvistä asioista tuo on huipulla.
Eikä siksi, että tiedämme, etteivät rokotukset aiheuta autismia.
Tiedättekö mikä aiheuttaa? Ette. Ette vittu tiedä!
Jos ihan oikeasti luulette tietävänne,
itsevarmuutenne tekee teistä typeriä.
Tiedän myös, etten voi sanoa mitään -
muuttaakseni rokotuksenvastaista mieltä. Sulkeutuneet mielet eivät toimi niin.
Ne eivät toimi.
Ne on suljettu täysin.
Suljettu mieli avataan sisältäpäin.
En voi muuttaa sellaisen mielipidettä.
Yritän silti.
Teoriani on, että jos syytän heitä sulkeutuneisuudesta,
he reagoivat sanomalla: "En ole." Pääsen sisään.
Tässä huoneessa on rokotuksenvastaisia.
Älkää tunnustako sitä nyt. Tässä ei ole kyse siitä!
Olette alakynnessä.
Tykkäätte manipuloida tilastoja, mutta edes te ette pysty tähän.
Ja myös...
Tässä huoneessa on sellaisia, se on varmaa.
Ydinporukkaani ovat valkoiset, rikkaat naiset.
Siinä Venn-diagrammissa on monta risteyskohtaa.
Jos vastustat rokotuksia, voin taata, ettet pidä seuraavasta vitsistä.
Mutta jos olet nauranut koko ajan, mutta lopetat yhtäkkiä,
kaikki tietävät.
Joten jos et halua sitä, tee vähän näin.
Et nauti siitä, mutta tee näin.
Hyvä on. Teeskennellään, että olette oikeassa.
Ette ole.
Teeskentely ei ole tiedettä.
Teeskennellään, että rokotukset aiheuttavat autismia.
Eivät aiheuta.
Entä nyt?
Haluan sanoa tämän autisteille, olen valmis uhrautumaan.
Enkä väitä, että autismi on helppoa.
Ei ole. Se on vaikeaa.
En voi kieltää sitä.
Vaikka elämä on vaikeaa, tykkään elää.
On erityisen kivaa elää maailmassa, jossa ei ole poliota!
Polio on paha!
Se on fakta, ei tunne!
Olen mieluummin autisti kuin kaltaisenne sosiopaatti.
Haluan selittää.
Jos ajattelette, että ainoa lapsenne on tärkeämpi kuin muut lapset yhteensä,
ette pelaa joukkuepeliä. Jos ette tee niin, miksi edes hankitte lapsia?!
Hankkikaa lemmikkikivi ja poistakaa bloginne!
Sainpa sen sanottua. Ymmärrän, että kun tätä striimataan, äskeinen -
saa rokotuksenvastaiset hyppäämään kurkkuuni.
He ovat koordinoituja. He ovat varsinainen kultti.
Olen kertonut tätä materiaalia vain yksi huone kerrallaan,
mutta viha tihkuu jo läpi.
Se on kohdistettua ja myrkyllistä.
Se ei häiritse. Ei huolta. Napostelen vihaa.
Ei mitään hätää.
Oletteko jo tajunneet, miksi napostelen vihaa?
Niin saa immuniteetin. Mikroannostuksella.
Vihanne on rokotteeni!
Mitä teette? Minulla on jo autismi.
Minulla on niin sanottu hyvätasoinen autismi, joka on kamala nimi,
koska se antaa olettaa, että toimin hyvällä tasolla.
En toimi.
Haluan kertoa, miltä autismi tuntuu.
Se tuntuu siltä, että on ainoa selväpäinen juoppojen keskellä.
Tai toisinpäin.
Kaikki toimivat aaltopituudella, johon ei pääse käsiksi.
Visuaalinen apu.
Tämä nainen...
on autisti. Tuo kertoo teille elämäntarinani.
"Hautajaiset samaan aikaan samassa paikassa viime viikolla.
Miksei minulle kerrottu?
Miksi he suutelevat? Inhottava ääni."
Olen aina ulkona tilanteesta.
Yhden oppitunnin aikana muutuin opettajan suosikista vihamieheksi.
Ennen kuin sain diagnoosin, en ymmärtänyt, mitä oli tapahtunut.
Oppitunnilla käsiteltiin prepositioita, joten vyöt kiinni ja kuunnelkaa.
Tykkään opettajastani. Hän on hyvä.
Tykkäsin hänen tavastaan selittää asioita.
Hän aloitti oppitunnin. "Kuvittele laatikko."
Pystyin siihen. Olin lahjakas.
Visuaalinen ajattelija. Hyvä laatikko. Kolmiulotteinen. Siinä.
Sitten hän sanoi: "Prepositio on sana, joka selittää suhteesi laatikkoon."
Silloin ajatukseni hajosivat.
Ajattelin: "Onko minulla suhde laatikkoon?"
Sitten hän sanoi: "Voit olla laatikon takana.
Tietääkö kukaan sopivaa prepositiota?"
Ei tiennyt, mutta minulla oli kysymys. Kysyin: "Onko minut tehty laatikosta?"
Selitän vähän. Ajattelin, että minulla ja laatikolla on yhteistä DNA:ta.
Mielestäni oli järkevämpää, että minä koostuin laatikosta eikä toisinpäin.
Opettajani ei tiennyt lahjakkaasta ajatuksenjuoksustani.
Hän yllättyi: "Ei, sinua ei ole tehty laatikosta.
Yllättävää, että jouduit kysymään.
Voit olla laatikon edessä. Tietääkö kukaan sopivaa prepositiota?"
Ei. Minulla oli toinen kysymys.
"Onko laatikolla nimi?"
Ajattelin, että nimen avulla voisin selvittää välisemme suhteen.
Ehkä olimme serkkuja.
Hän sanoi: "Ei, se on laatikko. Laatikoilla ei ole nimiä.
Millä laatikoilla on nimiä?"
Aloin listata aamiaismuroja.
Hän sanoi: "Okei. Tietääkö kukaan prepositiota, jos olet laatikon vieressä?"
Ei. Minulla oli toinen kysymys.
En muista, mitä oikein ajattelin,
mutta muistan kysymykseni, koska kaikki nauroivat,
mutten tiennyt miksi.
Muistan, että pidin siitä tunteesta.
Tässä se oli:
"Saanko syödä laatikkoa?"
Totta kai kaikki nauravat, paitsi minä ja opettaja.
Miksi helvetissä hän ei nauranut?
Se oli klassinen vitsi.
Lapsilesbo kysyi saako laatikkoa syödä.
Hän ei pitänyt siitä. "Okei! No niin!
Rauhoittukaa. Lähdimme väärille raiteille.
Entä jos kuvittelemme jotain muuta suhteessa laatikkoon?
Miten olisi pingviini?
Pingviini voi olla laatikon sisällä.
Tietääkö kukaan prepositiota?"
Ei, mutta minulla oli kysymyksiä pingviinistä.
"Mistä pingviini on tehty?"
Se oli kysymys, joka rikkoi opettajani.
Sen tietää, kun opettaja, joka ei ikinä kiroile, kiroilee pahasti.
"Mistä pingviini on tehty?"
"Pingviini? Siis... se on tehty siitä vitun pingviinistä!"
Siis tuo oli mahtava vastaus.
Se oli vedenpitävä.
Se oli upea vastaus.
Sitä ei voi murtaa. Se oli hyvä vastaus.
Ajattelin olevani väärillä raiteilla. Minulla oli kysyttävää.
Mutta se ei ollut sopiva hetki. Päätin pitää kiinni kysymyksestäni.
Se oli virhe. Olisi pitänyt kysyä kysymys siinä samalla... tai ei lainkaan.
Tein pahimman virheen. Odotin, että hän tunsi olonsa turvalliseksi.
Sitten kysyin sen.
Odotin niin kauan, ettei se ollut sama tunti. Kysyin hiljaisen lukemisen aikana.
Odotin niin kauan, ettei se ollut enää kysymys.
Se oli teoria. Se pahensi tilannetta. Sanoin: "Mitä jos...
pingviini söi laatikon?"
Eikö silloin pingviini koostuisi osittain laatikosta?"
"Ulos!"
Se oli ensimmäinen, muttei viimeinen kerta, kun lensin ulos ymmärtämättä syytä.
Olin vahvasti mukana sillä oppitunnilla.
Halusin tietää, mikä prepositio oli.
En ollut tyyliin: "Prepositiot? En ole vittu kuullutkaan!"
Hän selitti myöhemmin: "Olit tarkoituksella luupäinen."
"Pääni on tehty luusta."
En silloin oppinut, mikä prepositio on.
Osaan ne asiat nykyään.
Jos pingviini söisi laatikon, pingviini olisi laatikon ympärillä.
Se päivä, kun minut diagnosoitiin autistiseksi, oli hyvä päivä.
Koska tuntui, että olin saanut avaimet Hannah-kaupunkiin.
Pystyin ymmärtämään asioita, joiden takia olin todella ymmälläni.
Miten olin niin älykäs, mutta en osannut todistaa sitä?
Miksi en osaa täyttää lomakkeita?
Miksi tunsin syvää eristäytymistä koko elämäni ajan,
vaikka yritin olla osa joukkuetta?
Se on iso juttu autismissa. Se on yksinäistä.
Muihin on vaikea saada yhteyttä,
koska aivoni vievät minut paikkoihin, joissa ei asu muita.
Koirapuistossa ei voi vain alkaa puhua Douglasin pussista.
Ihmiset eivät pidä siitä. Yritin sitä monta kertaa.
En tullut keräämään sääliä, tulin häiritsemään itsevarmuuttanne.
Olen keksinyt keinon jakaa ajatuksiani.
Vai mitä?
Voitte kutsua tätä ihan miksi vain.
Monologiksi. Luennoksi.
Sanot "tomaatti", sanon "ketsuppi". Teen tästä simppeliä.
Tämä esitys on metaforinen prepositio, joka selittää suhteen sen välillä,
mitä ajattelette minun ajattelevan ja mitä oikeasti ajattelen.
Koska pidän ajattelutavastani.
Jos maailma on oikeassa ja olen mukana, voin laajentaa ajatteluani huumorilla.
Ajattelutavassani on jotain kaunista.
En ajattele laatikon ulkopuolelta, mutta ilmeisesti, jos pyydän nätisti,
saan syödä laatikkoa!
Katsokaa.
McDonald'sin sponsoroima.
Näettekö hänet?
Mikä vittupää!
Tämä on Pyhä Bernhard.
Pyhä Bernhard, Neitsyt Maria, vauva Jeesus ja pieni leijona.
Näettekö, mitä tässä kuvassa tapahtuu?
Neitsyt Maria ruiskuttaa maitoa hänen kasvoilleen!
Terve!
Tuo ajattelee: "Olen yleensä kuvan oudoin asia -
pienenä leijonana." Ei ole,
koska Neitsyt Maria ruiskii maitoa miehen naamalle.
Tämä kuva kertoo, miten miehestä tuli pyhä Bernhard.
Hän oli ihan perus Bernhard. Sitten hän näki näyn.
Näyssä Neitsyt Maria ilmestyi hänelle -
ja ruiski maitoa hänen naamalleen.
En tuomitse häntä. Näemme kaikenlaisia unia.
Jokainen on herännyt ajatellen: "Enpä tiennyt tuota itsestäni."
Se ei haittaa.
Outoa on, ettei hän herännyt ajatellen: "Taidan pitää tuon salassa."
Sen sijaan hän ajatteli: "Taidanpa kertoa kavereille."
Kaverit kokoontuivat ja ajattelivat: "Kutsutaanpa häntä pyhimykseksi."
Miksi hän on pyhimys?
Mitä?
Hän on pyhimys nähtyään märän unen.
Nytkö hän on pyhimys?
Hän näki, miten tissistä tuli maitoa ja nyt hän on pyhimys!
Hän laittoi itsensä keskiöön ja nyt hän on...
Alhaista!
Tämä todistaa, että miehet nimesivät kaikki asiat ja peukaloivat peliä.
Tämä ei riitä.
Puhutaanpa meritokratiasta.
Tämä on Pyhä Cecilia.
Hänen piti oppia soittamaan selloa!
Mitä Bernie teki?
Se ei riitä!
Eikö ole outoa, että sello on keksitty,
muttei nuottitelinettä?
Miksi he luottavat yhä pieniin, alastomiin vauvoihin?
Tämä on lempimaalaukseni. Espanjalaisen Goyan "Alban herttuatar".
Pidän tästä, koska hän joutui maksamaan ison summan tästä.
Hän maksoi maalauksesta kertoakseen ihmisille vuosisatojen ajan...
että hänellä on kengät!
"Minulla on kengät jalassa Kuulkaa! Minulla on kengät!"
Whippet taisi sanoa samaa koirapuistossa. "Minulla on kengät!"
Kiviin jumiutuminen on naisten toinen suosikkiharrastus.
Ikinä!
Tässä ollaan alla. Tämä on tehty kivestä.
He jumiutuvat kaikkialle. Mitä tässä tapahtuu?
Siis oikeasti?
Tuo on aika suolaista vettä.
Hän ei ui. Hän luistelee pinnalla fannynsa avulla!
Mitä polville tehdään?
Halvauskissa.
Mies sanoo: "Onneksi olet alasti, kun maalaan maisemakuvaa!"
Onpa iso vauva.
Siinä on massaa.
Naisen piti vetää Douglasin pussi auki, jotta tuo mahtui.
Willendorfin Venus kuvaa kreikkalaisten kauneusihanteita. Milloin se tehtiin?
Paleoliittisella kaudella.
Syön paleon mukaan, kusipäät!
Kyllä vain!
Tämä mies kuuluu Luihuiseen.
Tämä mies kuuluu Puuskupuhiin.
Sehän on famoso tohtori!
"Olen tri Cock Biscotti. Minulla on kaksi hattua."
Tässä on Karen. Siinä hän on.
Hän poimii korillisen kourallisia. Hienoa!
Ne pysyvät tuoreina, kun ne pitää kiinni köynnöksessä.
Miksi näin?
Tuo on päätös!
Vauva voisi olla laatikossa.
Hän voisi olla laatikon vieressä tai vaikkapa pingviini!
Miksi? Tuo on päätös!
Se on myös ensimmäinen Louis C.K.:n muotokuva.
Suomennos: Jerry Savolainen