Downloaded from YTS.MX
USA'S FLÅDE PRÆSENTERER
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg er doktor Walt Miner.
Jeg er her for at tale om LSD.
EN ORIGINAL DOKUMENTAR FRA NETFLIX
Vi har aldrig givet LSD til et levende væsen,
som det ikke har påvirket.
Det påvirker fisk, edderkopper, kaniner, hunde og katte.
Af en eller anden grund er det måske mest interessant,
at LSD blev givet til en elefant.
Og det dræbte elefanten.
Nogle har en dårlig oplevelse, første gang de tager det.
Andre tager det 30, 60 eller endda 100 gange,
før de har et dårligt trip.
Og det dårlige trip?
Øjeblikkeligt vanvid.
Ofte uden mulighed for at komme tilbage.
Der er intet voksent eller sofistikeret ved et LSD-trip.
De er nogle fjolser.
Det er russisk roulette.
Stofmisbrug i undervisningsfilm er altid blevet skildret
på en lidt overdrevet og hysterisk måde.
Forældre går i panik, børn flipper ud, folk springer ud af vinduer.
Misforstå mig ikke, stoffer kan være farlige,
men de kan også være sjove.
Og hvem ville udsætte sig selv for noget farligt og sjovt?
Om ikke andet
håber jeg, at aftenens film vil besvare det spørgsmål.
God fornøjelse.
Jeg tror ikke, psykedelika er svaret på verdens problemer,
men de kan være en start.
Alle genier gjorde det.
Einstein, Steve Jobs, Jimi Hendrix, A$AP Rocky.
Jeg stillede altid spørgsmålet: "Der må være mere..."
Og når jeg tog syre, tænkte jeg: "Du havde ret. Der er meget mere."
Mit synspunkt på stoffer ændrede sig.
Jeg fik en masse indsigt i, hvordan jeg ser virkeligheden.
Jeg har nok taget det over 100 gange…
nok nærmere 200.
-Gør otte gange ikke en sindssyg? -Det siger de.
Jeg tror, jeg har taget svampe 12 gange...
Jeg har nok taget svampe 12 gange.
Bogstaveligt 50 gange.
Jeg tog meget syre.
Meget syre.
Jeg tog meget syre.
Jeg har taget omkring 500 trip.
Jeg tog syre en gang.
Måske behøvede jeg slet ikke at tage det.
Jeg kunne bare have set denne dokumentar.
Er alle med?
Filmen begynder snart.
LSD, PEYOTE, AYAHUASCA, SVAMPE, DMT
MENTALITET/MILJØ
SANSNING
EN ORIGINAL DOKUMENTAR FRA NETFLIX
Psykotropiske stoffer falder ind under en stor, bred kategori.
Jeg eksperimenterede med hallucinogener.
Og de bringer en i en bevidsthedstilstand,
der er meget forandret.
Hvor ens sansning, ens erkendelse, ens viden er meget anderledes.
Først føles det, som om det ikke er ægte,
men når man kommer ud, ved man ikke, hvad der er ægte.
Det her skal ikke være en "bare sig nej"-kampagne,
der afholder folk fra oplevelsen,
for jeg synes, det er en værdifuld oplevelse.
Og når jeg har haft et dårligt trip, og jeg har haft mange,
indser jeg altid, at det var det, jeg havde brug for.
Nogle gange sparker det røv,
og nogle gange skal man have barberet sit ego ned.
På den anden side kan man få enormt givende oplevelser,
fulde af kærlighed og støtte, og en følelse af opdrift
og en religiøs følelse af forbindelse til planeten.
Så jeg føler, at det balancerer.
UNIVERSET ÅBNEDE SIG
Jeg husker, at en af mine venner gav mig noget tørret peyote,
hvilket jeg aldrig havde taget før.
Jeg bor på en gård nede i England.
Jeg tog det klokken 11.
På vej tilbage til hovedhuset
begyndte jeg at få denne følelse,
og alt blev levende,
græsset begynder at tale til mig...
Sting!
...og meget hurtigt trådte jeg ind i en psykedelisk verden.
Træerne vinker musikalsk til mig.
Sting!
Og jeg går forbi gården,
og der er en fyr, der driver min gård, John,
der kalder på mig.
"Kom, jeg har brug for din hjælp!"
Jeg sagde: "John, jeg har faktisk travlt."
Han sagde: "Du må hjælpe." Jeg sagde: "Hvad er der?"
Han sagde: "En af køerne har svært ved at kælve,
og jeg har brug for din hjælp,
for uden din hjælp dør hun. Hun har det dårligt."
Og mens han taler, bliver jeg mere og mere høj.
Og forvirret.
Så jeg går hen til ham,
og hun er i nød, hun græder, og hun har store smerter.
Oplevelsen giver helt klart en forestilling om dødelighed,
og man kan ikke undvige den.
Det er ens egen dødelighed, planetens dødelighed,
den nyfødte kalvs og dens mors dødelighed.
Så man kan ikke komme uden om.
Det er det centrale spørgsmål om bevidsthed.
En dag vil vi ikke eksistere.
Hvordan håndterer vi det?
Vi binder et reb rundt om kalvens forben og mule,
og mit job er at trække, mens han leder forestillingen.
Og vi bliver smurt ind i fostervand og sådan noget.
Det tager omkring 20 minutter.
Det er som at trække en hval ind på en fiskerbåd.
Og jeg bliver højere.
Og så får vi kalven ud.
Hans mor drager et lettelsens suk, og for mig åbnede hele universet sig.
Det var meningen med livet.
Jeg tror, den psykedeliske oplevelse gør det,
at den tager...
..."det" ud af "mig og det".
Det bliver mig og dig.
Alt, hvad enten det er et træ eller en flod eller et stykke sten,
så indser man, at man er forbundet, at man er gjort af det samme stof.
Når man behandler verden som et objekt, behandler man den dårligt.
Hvis man ser verden som en del af sig selv,
behandler man den bedre.
Det er ikke noget, man bør gøre hver dag.
Man må forberede sig.
Man skal have en hensigt.
Man siger: "Jeg tager denne oplevelse,
og jeg håber med denne oplevelse, at jeg kan skrive en sang,
eller jeg kan skriver min roman,
eller jeg vil elske,
eller jeg vil behandle min familie bedre, være en bedre borger."
Så hvis man har et mål
og så tager oplevelsen, bliver man belønnet.
Hvis målet er at blive smadret,
så bliver du smadret.
Så mit råd er ikke at gøre det.
Hvis jeg skal være ærlig, husker jeg ikke, vi talte om det,
jeg husker ikke andet, end han gav os det,
og vi puttede det i munden.
Jeg tænkte slet ikke over det.
Jeg tænkte ikke.
Det kunne have været en stor beslutning.
VENDEPUNKTET
Jeg var en ung komiker i New York City.
Alle komikerne hang ud om aftenen på en restaurant.
Den her gamle hvide fyr kom ind.
Han havde sådan nogle små hvide papirstykker…
45 minutter senere…
"Hvad var det, tog vi syre?
Jeg føler intet."
Og det er altid, når man siger: "Jeg føler intet."
Det er vendepunktet.
Føler jeg noget?
Hvad er det at føle?
Hvad er det at føle noget?
Det er sådan, et syretrip er.
Og den varme chokolade kom,
og skummet eller flødeskummet åndede
og var for levende til at drikke.
Vi flød til Washington Square Park
med en gruppe folk, vi aldrig havde mødt før.
Halvt hjemløse, måske-folk.
Og vi mærkede hinandens ansigter,
grinede og græd og indså enorme ting.
Jeg sagde: "Lad os tage hjem til mig."
-Ja! -Ja!
Så vi løb bare.
Vi stiger ind i hans bil, og han kører ud,
og vi kommer til det røde lys,
og det røde lys bliver grønt,
og så gult, rødt, grønt,
og så gult, rødt, grønt, gult og rødt.
Han har glemt, hvordan man kører.
Han ved ikke engang, hvordan han kørte ud.
Det var kropshukommelse.
Han ved ikke, hvad han laver, hvordan biler fungerer.
Hvordan fungerer en bil?
Ved vi, hvordan biler fungerer?
Lad os ikke køre.
Lad os få en ædru ven.
Ingen kørsel, det er vanvid.
Man bør være passager.
Man bør ikke køre.
Jeg vil køre.
Jeg vil ikke sidde der og tænke:
"Den person ser alle de ting, jeg ser. Jeg må hellere køre."
Når man ser de hvide streger,
hvis man ser langt frem, ser de ud, som om de går opad.
Jeg sad der og kørte bilen,
og mine hænder gør det her af sig selv.
Som om jeg bare kunne kigge ud af vinduet,
for min krop kørte bilen.
Jeg stoppede til sidst. Jeg stoppede bare.
For det er så stejlt,
men jeg falder ikke baglæns.
Jeg ved ikke, hvordan det er muligt, og så indser jeg,
at jeg ikke har foden på speederen.
Jeg er bare stoppet på Hollywood-motorvejen.
Vejen gik op i røg...
...og forsvandt.
Og jeg så kun sort.
Og så var der et lille kranie til sidst.
Og det kom fremad,
og indeni kraniet var vejen,
og munden åbnede sig, og jeg blev slugt.
Kør ikke på syre.
JO MERE MAN TRIPPER
KØR IKKE PÅ SYRE!
FOKUS PÅ LSD/PSYKEDELIKA
Hej, jeg hedder Tommy Roe.
Nu må det være lige så tydeligt for dig som for mig,
at LSD er stærke sager.
Og det er det, det er, sager.
SAGER DER FÅR EN TIL AT TRIPPE
Syre og svampe er hallucinogenernes cola,
men der er mange ting, der kan give et trip.
Ayahuasca.
DMT.
Meskalin.
Men det er kun starten på en liste over stoffer,
der kan få menneskets hjerne til at opleve
ændrede bevidsthedstilstande og hallucinationer.
Jeg besluttede, at jeg ville...
...indvies ordentligt til peyote.
Så jeg tog et fly til Mexico City, og vi kørte i bil til bjergene
og mødte disse folk, der skulle indvie mig i en peyotekult.
Først maser de enorme mængder peyote i ens mund,
enorme mængder, med stryknin,
og man ser på det og tænker: "Det er gift."
Prop det bare i munden.
Og meget hurtigt er jeg meget høj.
Ørkenen er i sig selv en surrealistisk psykedelisk oplevelse.
Man skal bare kigge på disse kaktus.
Man er i en slags primal, fremmed verden.
Sting…
Så fik jeg bind for øjnene med tre andre.
Når man har lukkede øjne, er man i en tredimensionel tegneserieverden.
Man er i en slags rumfilm.
Og vi blev tvunget til at bestige det hellige bjerg,
jeg har glemt navnet på bjerget, med bind for øjnene,
høje på peyote,
i middagssolen.
Jeg snubler op ad bjerget, og det er noget af en tur.
Til sidst når vi toppen først på aftenen,
og jeg mærker noget blive sprøjtet på mit hoved.
Jeg tænkte, de gav mig et bad, fordi vi var beskidte.
Jeg åbner øjnene, og det er blod.
Jeg sagde: "Hvad er det?" "Det er hjorteblod, det hører med."
Jeg får hjorteblod hældt over mig.
Og det var samtidig med Halleys komet.
Halleys komet er noget særligt, når man er på peyote,
for den ligner en flammende drage.
Frygtindgydende og truende.
Men det skræmte mig ikke lige så meget som denne forestilling om dødelighed,
som konstant er med mig.
Det var noget,
der var svært og meningsfuldt.
LSD UNGDOMS-TV
Stoffer er fantastiske.
Psykedelika er så seje.
Jeg elsker hallucinogener.
Giv mig nogen, nu!
Det er nogle af de ting, man hører på en typisk legeplads.
Skræmmer det dig?
Det burde det.
Fordi dagens børn i stigende grad tænder, zoomer ind og dropper ud.
Hvordan kan vi få styr på denne skræmmende trend?
Vi ser videoer som den her
om en lille pige, lad os kalde hende Emily,
fordi det er hendes navn,
og hendes...
...dårlige trip.
DÅRLIGT TRIP
Hej, hvad sker der?
Så, Emily, jeg holder fest i aften,
og det ville være fedt, hvis du kom.
Nej, vi skulle have det sjovt hos dig
med sikre ting under din mors opsyn.
Forældre får et dårlig ry, men...
...de er ikke så værst.
Kom nu, det bliver sjovt. Der er masser af hårde stoffer.
Okay, måske ses vi der.
Hvor slemt kan det være?
Hvem er klar til hårde stoffer?
Jeg har LSD, svampe, syre, blue heaven, purple haze.
Jeg har blue sky på Mars, jeg har bedstemors proteser.
Der er Pac-Man, Super Mario, vi har Luigi,
vi har Reagan og orange sunshine.
Jeg er med!
Orange sunshine lyder ikke slemt.
Det har mange navne, Emily,
men man behøver ikke være matematiknørd som Maya for at kende resultatet...
Et dårligt trip.
Kom nu, Emily, prøv en.
Måske bare en.
-Gør det ikke, Emily. -Tænk på din fremtid, Emily!
Jeg tror, jeg tripper...
Underligt...
Det er et syretrip i en film.
De har aldrig ramt plet.
I film bruger de altid en vidvinkellinse.
De toner altid persons stemme ned,
så alt ser forvrænget ud, og personen lyder som...
"Jeg er på syre! Åh gud, jeg kan mærke min sjæl!"
Det eneste, jeg har set i en film, der var tæt på,
var i Fear and Loathing in Las Vegas.
Der er en scene, hvor Johnny Depp er på kasinoet,
og gulvet bevæger sig rundt.
Da jeg så det, tænkte jeg: "Ja. Det er syre."
Jeg ved ikke, om du har taget syre,
men det gælder for de fleste af mine trip i den periode,
at der sker ting, når man er høje på syre,
der aldrig ville ske under normale omstændigheder.
Mærkelige, og i dette tilfælde, forfærdelige ting.
MÆRKELIGE OG FORFÆRDELIGE TING
Hej, jeg hedder Anthony Bourdain.
Jeg var meget glad for syre.
Jeg blev teenager i slutningen af 60'erne
og var meget skuffet over at være gået glip af
hele hippiebevægelsen.
Jeg læste om dem i Life,
da jeg var ni-ti år gammel, og det så godt ud.
Jeg længtes efter at blive gammel nok til at tage til San Francisco og tage syre.
Folk springer ud af vinduer, det må være interessant.
Mine forældre var rædselsslagne, så...
...det bekræftede mig bare.
Jeg var tryllebundet af Hunter S. Thompsons værker.
Og med tryllebundet mener jeg,
at vi syntes, Thompson var den sejeste nogensinde,
og vi ville være ligesom ham.
Der er sådan et Thompson-billede, hvor man ved, man har et dårligt trip,
når man ser sin afdøde bedstemor kravle op ad ens ben med en kniv i munden.
Vi syntes, det var sjovt, og vi...
Vi ville ikke opleve det, men dog overleve det.
Vi forberedte os til weekenden som til en roadtrip.
Jeg fortalte mine forældre, jeg overnattede hos min ven i weekenden.
Han kunne låne bilen og var ved at tage kørekort.
Det var de overordnede rammer for vores store plan.
Vi fik fat i stoffer.
En masse syre, pot, libanesisk hash, Gordon's-gin og to kasser Maximus-øl.
Jeg ved ikke, hvorfor det var dem.
Og, dette er vigtigt,
nogle Quaalude-piller.
Og vi tog mange af stofferne, herunder LSD.
Vi sætter kurs mod Catskill-bjergenes mørke hjerte.
Vi kører, bliver høje på syre og møder to blaffere.
Tiltrækkende unge kvinder, der var eksotiske dansere.
En af dem kaldte sig Panama Ray.
Erfarne unge verdenskvinder på jagt efter et lift.
Vi røbede straks, at vi var lastet med en svimlende mængde stoffer.
Ikke overraskende interesserede det de to unge, fine blomster.
Vi tog tilbage til hendes værelse.
Og vi ryger noget pot, vi ryger noget hash...
Pas på, han angriber!
Så mindede hun os om, at vi havde nævnt Quaalude.
Og jeg gav hende en, men hun antydede, at det ikke var nok.
At hun ville have to.
To Parest 400 mg-piller.
Det var stærke sager, stærk methaqualon.
Panama begynder, med hjælp fra sprutten,
at blive ret høj på Quaalude, da det rammer.
Vi er ved at nå toppen.
Her begyndte det at gå galt.
Det gik hurtigt galt.
Panama begynder at posere i kostumer fra sin tid i Vegas.
Pludselig standser Panama, vender det hvide ud af øjnene
og falder stendød om på gulvet.
Hun er død af en overdosis, og vi har givet hende stofferne.
Jeg forestiller mig allerede politihelikopterne med deres søgelys
komme flyvende over motellet.
Der vil komme specialstyrker med rambukke ind ad vinduerne og dørene.
Hvad gør vi nu?
Mine forældre tror, jeg sover hjemme hos dig,
og vi er høje. Vi er virkelig høje.
På vej herover
er himlen fyldt med farver og koncentriske cirkler
og underlige og vidunderlige ting.
Nu er den grim og paranoid.
Virkeligheden viste sig på en meget grim måde.
Før vi fandt ud af, hvad der var sket, vågnede hun op,
som om intet var sket.
Hun rejste sig, som om hun kollapsede konstant.
Vi drak meget gin og sniffede coke på biblen.
På et tidspunkt gik jeg ud på toilettet og kiggede i spejlet og så
en indianerhøvding med fuld krigsmaling.
At kigge i et spejl er aldrig en god idé på syre,
men her var det en rigtig dårlig idé.
Kig ikke i spejlet.
Kig ikke i spejlet. Tildæk dem.
Det er ikke godt at kigge i spejlet.
Åh gud, at kigge i spejlet er det værste.
At kigge i spejlet og tænke: "Hvem er jeg?"
Man kan se gennem huden.
Ens hud er åbenbart mere gennemsigtig, når man tripper.
Man kan se blodet, der løber gennem årerne.
Især hvis man har problemer med selvtilliden.
Jeg har oplevet, at mit ansigt blev til en ged.
Uanset hvordan man ser ud, tildæk spejlene.
JO MERE MAN TRIPPER
KIG IKKE I SPEJLET
Kig ikke i spejlet!
Jeg er dr. Charles Grob, stavet G-R-O-B.
Jeg er psykiater.
Jeg forsker i mulighederne for en hallucinogenbehandlingsmodel
til at kurere psykiatrisk sygdom...
HALLUCINOGENER SOM MEDICIN
...eller kurere afhængighed.
Jeg har også lavet en undersøgelse, hvor vi havde tilladelse
til at bruge alkaloidet fra hallucinogene svampe, psilocybin,
i en behandlingsmodel for personer med fremskreden kræft og reaktiv angst.
Samlet set forbedredes deres livskvalitet mærkbart.
Ingen fik et dårligt trip,
ingen fik en alvorlig fysiologisk reaktion.
Så vi fandt ud af, at der i det mindste var potentiale i denne behandlingsmodel
og belæg for yderligere kontrolleret undersøgelse.
Lad os høre fra unge, der har haft deres grunde til at være LSD.
Og lad os høre fra læger, psykologer og andre eksperter,
der selv har prøvet LSD.
Den eneste gang, tror jeg, jeg har forstået mig selv,
var på et syretrip.
Så var tingene tydelige.
Jeg havde ikke et lille, dårligt trip.
Jeg havde et langt, ret godt trip.
Jeg havde tøj, der passede til syre.
Jeg havde musik, der passede til syre.
Makeup, der passede til syre.
For mig var det...
...et rituelt stof.
Vil du se mit hus?
Okay, mit hus er syrehuset.
Det påvirkede alt.
NORMAL PÅ SYRE
For mig er det så morsomt at have stofanekdoter.
Selve karakteren af det, man beder om...
Hvis man tager stoffer rigtigt, er man usammenhængende.
Hej, jeg hedder Carrie Fisher, og...
...jeg tog meget LSD.
Jeg tror, jeg havde hørt om syre fra John Belushi.
Men jeg havde intet problem...
Dengang havde jeg intet problem med stoffer.
Jeg var ikke i berøring med stofferne,
der i sidste ende skulle vise sig at være min undergang,
hvilket var opiater.
Det ville være svært at…
Bliver man afhængig af syre? Nej.
Og det er meget svært at tage.
Så jeg arrangerede ture rundt til steder i verden for at tage syre der.
Jeg ville gøre det og glemme,
at jeg ligner en,
der hedder prinsesse Leia, eller hvad jeg end var for folk.
Så det er ikke en genial idé at tage syre og løbe rundt.
Så jeg tog til Seychellerne.
STAR WARS TAGER PÅ FERIE
Og vi tog syre, og…
Åh gud, jeg var på…
...på stranden, og der var ingen andre på stranden.
Jeg har mit Super 8...
...filmkamera, det var dengang.
Og jeg filmer min ven,
og pludselig...
...fornemmede jeg,
at kraften var blevet forrykket.
Slet det.
Nå, men jeg vender mig om, og forresten er jeg…
Jeg tror ikke, jeg er nøgen, men jeg er topløs.
Og vi vender os om,
og der er en bus fuld af japanere, der lige er ankommet,
og det viser sig, vi er der,
hvor alle hoteludflugterne standser for at spise frokost.
Jeg er på det tidspunkt i høj grad prinsesse Leia,
og ikke påklædt.
Jeg tog syre og sagde:
"Det her giver mening."
Da jeg fik at vide, at jeg var maniodepressiv,
gik jeg ind til en læge og sagde:
"Jeg følte mig normal på syre."
Hvorfor hun følte sig normal på LSD på højdepunktet af sin berømmelse...
Det har måske noget at gøre med, hvor unaturligt det føltes
at være en offentlig person.
Hvor fjernt hun måske var fra sig selv.
Og hvordan LSD-oplevelsen måske har
givet hende adgang til et kerneelement, hendes egen kerne,
og ladet hende føle sig mere ægte.
Der skete det, at vi tog Owsley-syre.
Vi blev meget høje.
Vi var i Central Park.
Jeg holder fast i jorden,
for det var svært at blive på planeten.
Og jeg ser på et agern,
og det bevæger sig meget.
Jeg så aldrig noget, der ikke var der.
Jeg så bare ting, der var der, opføre sig forkert.
Hold da kæft! Du er Carrie Fisher!
Du er prinsesse Leia!
Åh gud, jeg er en stor fan af dig!
Det opfører sig forkert...
Se. Jeg fandt det på et loppemarked.
Og forkert…
Jeg taler til dig, fordi du tripper for vildt!
Nej, bare... Nej!
Så jeg måtte se dette agern
iscenesætte sig selv.
Du er i showbusiness. Må jeg vise noget?
Bare sig, hvad du synes.
Jeg er en nød.
Jeg er en skør nød, nød, nød.
Jeg er skør.
Jeg er en nød.
-Hvad synes du? Jeg er stadig... -Ti stille!
Du kan ikke lide det.
Så på det tidspunkt var agernet næsten sig selv igen.
Fortæl ikke nogen, hvad du så her.
Sig ikke noget!
Som psykolog må jeg sige, at den forståelse, du tror, du har fået,
ikke passer med fakta.
Den eneste virkelige forståelse
ville komme fra at få en nedtur og analysere den,
hvilket ville betyde, at du skal opsøge nedture
og så forsøge at forstå dem, ligesom psykologer analyserer drømme.
Hvilket du, medmindre du er uddannet til det, ikke kan gøre selv.
Stoffer ændrer din bevidsthed meget dramatisk.
Så du risikerer psykose eller et såkaldt "dårligt trip."
Et dårligt trip minimeres, hvis man kontrollerer mentalitet og miljø.
"Mentalitet" er hvem personen er, personens tankegang, sårbarhed, hensigt.
"Miljø" er, hvor man gør det, hvor sikkert miljøet er.
Tag ikke syre med fremmede eller folk, der foregiver at være dine venner
eller venners venner.
Vælg dit selskab.
Tag aldrig nogensinde LSD med røvhuller.
Man har ikke brug for at blive skræmt.
"Føler du det? Føler du, at dit sind knækker?"
Så skøre…
"Ser du lyserøde elefanter?"
Hvis man har sorger eller problemer, kan de ofte forværres.
Man har ikke brug for en masse skøre ting i hovedet,
dårlige ting som lige at have slået op med nogen,
eller jeg blev taget i at onanere i kaffemaskinen,
for den slags skyld og skam bliver bare større.
Man skal være stærk mentalt.
Det er en rejse, som alle må tage på egen hånd...
...med venner.
Hæng ud med et par gode venner i et lukket rum,
ikke indelukket, tag udendørs, nyd naturen.
Jeg vil foreslå skoven. Helt sikkert skoven.
Vand i nærheden, en strømmende flod,
træer og skønhed.
Folk siger altid,
at man skal trippe på en eng eller i naturen,
men det har jeg aldrig gjort.
Jeg har altid været i New York.
Første gang jeg tog til New York og blev høj,
troede jeg, taxierne ville dræbe mig.
Hold dig fra byer.
JO MERE MAN TRIPPER
KONTROLLÉR MENTALITET OG MILJØ!
Og tilbage til Bad Trip.
Alle vil fortælle dig, at det er fint at tage et trip,
så længe du styrer mentalitet og miljø.
Men det eneste, der er sikkert, er, at du styrer mod et...
...dårligt trip.
DÅRLIGT TRIP
Sig "appelsin"!
Gør det selv, "appelsin"!
I opfører jer underligt.
Ja, det er ikke sjovt længere.
Ville det være sjovt, hvis jeg sprang ud ad et vindue?
Det lyder som en god idé.
Ja, gør det!
Okay!
Hvad? Nej!
Ikke vinduet!
Stoffer er hylende morsomt... indtil de ikke er.
Jeg hedder Nick Kroll, og jeg har en advarsel om at trippe.
Det var super sjovt, jeg vil bare advare folk.
JEG ELSKER MINE VENNER
For et par år siden, til min vens polterabend,
lejede vi et hus i Malibu, og jeg skaffede en masse svampe,
for fyre i midten eller slutningen af 30'erne
har bare brug for at slå sig løs.
Folk røg salvie, så det var et fint selskab.
Vi er på en privat strand i Malibu.
Vi tager svampe.
Jeg tager et par mere for at sige: "Det er fedt."
Jeg elsker mine venner!
Vi havde det sjovt.
Jeg tænker: "Jeg er i vandet, jeg tripper,
der er 90 procent chance for, at jeg drukner,
men det føles godt at være et med Jorden."
Vi kommer op af vandet, jeg er på stranden,
det kører for mig,
jeg sætter mig, og jeg har spist flere svampe end alle andre.
Jeg ser, at mine venner begynder at samle en masse tang.
Jeg ser det, og jeg ved, hvad der vil ske nu.
De er kommet op af vandet.
De kommer op med omkring 25 kilo,
og jeg ser dem løfte det og overdænge min krop med al denne tang.
Og jeg var...
...ekstatisk.
Og tangen begynder at bevæge sig, og jeg tænker: "Jeg er tanguhyret!"
Jeg er tanguhyret!
Jeg overvejede slet ikke at fjerne...
...dette affald fra havet.
Tanguhyre!
Næste dag vågnede jeg
dækket af røde, hævede striber,
fordi jeg havde...
...været dækket af tang i tre kvarter.
Jeg er ikke til piller, men man får det vildeste trip på syre.
Men man kan også få de vildeste nedture.
Når der er fire gadehjørner eller noget, og man bliver bremset af stopsignaler
eller af trafiklys eller noget,
og jeg husker pludselig at føle:
"Åh, jeg vil derover..."
Og i stedet for at gå fra punkt A til punkt B til punkt C, følte jeg:
"Jeg kunne bare gå fra punkt A til punkt C!"
Og det lyder virkelig dumt, men det har syre givet mig,
så jeg bruger det hele tiden, når jeg føler:
"Hvis ingen kigger, kan jeg gå direkte til punkt C,
uden det her punkt B-pis."
HVID UGLE
Jeg er Kathleen,
og det er Adam, vi er gift, vi er musikere. Din tur.
Den historie, jeg vil fortælle...
...er ikke...
Jeg har aldrig haft et dårligt syretrip eller svampetrip,
hvor jeg flippede ud.
I slutningen af firserne var jeg sammen med tre venner på vej til...
Min ven sagde: "Du skal tage til dette sted i Baja."
Mig og tre kvinder, og vi er midt i ingenting,
i Mexico.
Min ven sagde: "Jeg har noget syre.
Lad os tage det."
Vi kom det i en Snapple-flaske og drak det.
Og et dæk punkterer.
Mig og tre kvinder, og vi er midt i ingenting.
Jeg ved ikke engang, hvordan man skifter dæk.
Du ved, jeg ikke engang ved...
Han vidste ikke, hvordan man skifter dæk!
Jeg ved ikke engang, om der var et reservedæk.
Da vi tænker: "Det her er virkelig skidt,"
flyver en hvid ugle lige over os,
og vi tænker: "Det er et tegn... Der sker noget stort!"
To varevogne fyldt med fyre,
fuldvoksne mænd,
standser og vi tænker: "Det er fantastisk!
Okay, det er lidt spøjst."
Alle fyrene stiger ud og går rundt om bilen.
Der er tre kønne piger i bilen.
Hvis jeg tager med dem, fører de mig til en fyr med dæk.
Og jeg siger: "Jeg ved ikke, om jeg kommer tilbage."
Så vi omfavner hinanden
og siger: "Held og lykke."
Og så kører og kører vi og kommer længere ind i bjergene.
Det er ligesom en film.
Og alle de her gamle fyre sidder ved et lejrbål.
Og der er to gasbetonskure,
og jeg siger: "Derovre?"
Ud af skuret kommer den største person nogensinde.
Overall, ingen bluse.
Han er belyst bagfra.
Med den største hammer nogensinde.
Jo mere jeg flippede ud, jo mere grinede de.
Han vender sig om, og så banker han på døren.
Han åbner døren, og jeg tænker: "Så er det nu...
Enten slås jeg med dem alle, eller også ser jeg, hvad der er derinde."
Han tænder lyset, og det er fyldt med dæk.
Det er fyldt med dæk!
Det er et kirkeselskab.
De to varevogne er fra et kirkeselskab.
De fulgte os på vej, de sagde: "Tag tilbage denne vej."
Det gik fint.
Det var uglen.
Dette er din hjerne.
Dette er din hjerne på stoffer.
Dette er din hjerne på min sandwich.
Lækkert.
Altid den samme historie om LSD.
Ung mand troede, han kunne flyve, sprang ud af en bygning.
Hvilken tragedie.
Sådan en nar! Fuck ham.
Han er en idiot.
Hvis han troede, han kunne flyve hvorfor lettede han så ikke fra jorden?
Der er mange historier om folk, der springer ud.
Det var sagen.
Vi fik en masse at vide, der ikke passede, da vi tog det, for at skræmme os.
Mine forældre var psykoterapeuter,
og de arbejdede på et psykiatrisk hospital,
og mine forældres måde at sige, at jeg ikke skulle tage stoffer,
var at komme hjem og fortælle mig,
hvor ødelagte børnene var på hospitalet efter bare én gang.
Min mor ville sige:
"Den her dreng røg marihuana, og det var tilsat PCP,
og nu er han sindssyg, han ved ikke, hvad han gør.
Han stikker en knytnæve i enden, det er alt."
Det var en historie, min mor fortalte mig.
Så jeg var rædselsslagen for overhovedet at prøve stoffer .
Jeg gjorde det aldrig. Altså indtil jeg tog til Amsterdam.
SVAMPE VIRKER IKKE
Jeg er Paul Scheer.
Og dette er min historie om at blive latterligt høj.
Jeg tog til Amsterdam med en flok venner for at lave nogle shows.
Og vi tænkte: "Wow, Amsterdam, marihuana er lovligt.
Man kan endda tage svampe. Det bliver fantastisk.
Vi skal have en svampedag."
Vi gik ind i en butik, og de viste dem frem som diamanter hos Tiffany's.
MAGISKE SVAMPE
De har forskellige typer svampe, og vi vælger dem…
Jeg husker, jeg valgte noget "Hawaii-noget".
Jeg tænkte: "Hawaii, fedt, som at surfe. Det trip vil jeg have."
Så vi besluttede, hvor vi skulle gøre det,
og det skulle være Van Gogh-museet.
Så vi går ind på Van Gogh-museet, og vi spiser de her svampe.
De sagde: "Spis dem ikke på engang." "Okay, fint."
Så jeg spiser svampene.
Og efter fem minutter tænker jeg:
"Jeg mærker intet. De her svampe virker ikke."
Tja…
Jeg er Paul Scheer i Amsterdam, og de her svampe virker vist ikke.
Så jeg spiser flere af dem, og så flere af dem.
Så vil jeg bare nyde kunsten.
Jeg er Paul Scheer i Amsterdam.
Jeg kigger op på et af malerierne, det med kragerne over majsmarken,
og det fænger mig af en eller anden grund.
"Wow, det er virkelig interessant. Se lige der!
Jeg kan se under kragerne!"
Jeg begynder at dreje.
For jeg tror, at hvis jeg drejer,
ser jeg dele af maleriet, der ikke eksisterer.
Hold da kæft!
Se alt det her majs!
Pludselig føler jeg, at fuglene kommer ud mod mig,
og jeg er midt i majsmarken.
Hvad fanden?
Det er et populært museum.
Der er familier og masser af folk, og jeg står 10 centimeter fra maleriet.
Nærmest på hovedet.
Sådan her: "Ja, ja, ja..."
Det ændrer sig og bevæger sig. Jeg tænker: "Van Gogh, geni!"
Jeg forstår Van Gogh!
Nu har jeg det varmt. Jeg tænker: "Det er varmt, jeg sveder,
jeg må ud herfra."
Jeg kommer tilbage til huset, hvor vi bor.
Og jeg siger:
"Vi skal have McDonald's."
Og alle siger: "Ja!"
Jeg tror, det var fordi, vi var i et fremmed land,
og vi måtte forankre os med noget amerikansk.
McDonald's var løsningen.
Jeg går ind på McDonald's,
de fylder en pose med burgere til mig, jeg tager den med hjem,
og jeg giver dem til alle, alle begynder at spise,
og ligesom i Alice i Eventyrland, da hun spiser pillen,
spiser vi vores burgere,
og det aftager.
Vi er os selv igen.
Og jeg tænkte: "Tak, McDonald's. Du reddede os."
Jeg har aldrig prøvet McDonald's, for jeg er ikke idiot.
Hvis der er noget, der er i modstrid med et LSD-trip, er det McDonald's.
Tal om yin og yang.
Man går derind og indser: "Jeg er i bæstets mave.
Jeg har en sjæl, og jeg er i et sjæleløst bur."
ALT ER FORBUNDET
Hej, jeg hedder Rob Corddry.
En psykonaut.
Skuespillerforbundet.
Engang var vi på svampe,
og jeg sad foran spejlet og trippede for vildt,
himmelhøj.
Jeg stirrer på mig selv i spejlet.
Jeg havde ingen bluse på, hvilket normalt generer mig,
men på dette tidspunkt er man ikke kropsforskrækket.
Man ser tingene, som de er.
Uanset hvor meget de flimrer og ånder.
Din krop trækker vejret.
Og jeg ser min krop og mit ansigt, som de virkelig er.
Mit ansigt så helt anderledes ud.
Jeg forstod, min krop var en skal.
Jeg mærkede mit sande jeg, ikke spejlbilledet.
Jeg følte mig større end min krop.
Og jeg følte: "Det er det.
Vi er en del af alt, alt er forbundet."
Så kiggede jeg i spejlet, og det så ud, som om...
...hele verden var mig.
Jeg kunne se alt. Alt var forbundet.
Alt var godt.
Folk siger, at man ikke må se i spejlet, men jeg har det lige modsat.
JO MERE MAN TRIPPER
KIG I SPEJLET
Kig i spejlet!
Jeg husker at kigge i spejlet.
Mit ansigt blev til en gargoil.
Det var for vildt. Jeg tænkte: "Wow!"
Når man vokser op i en storby, i ghettoen eller sådan noget,
ser vi på syre som:
"Der er crack, PCP, englestøv, meth eller sådan noget.
Hvem ville tage syre?"
Og når man bliver ældre,
begynder man at tage svampe og sådan noget, og man opdager,
at det bare er svampe og mug, og noget man kan bruge til at slappe af.
ELSK HINANDEN
Jeg husker første gang, jeg tog syre. Det er et par år siden.
Jeg følte, jeg var klar. Klar til at blive ét med planeten.
Universet.
Det var vildt. Det var med en smuk kvinde.
Hun præsenterede mig for det.
Jeg husker bare, at hun havde det på kiks.
Desværre, da vi nåede til at være sammen, var syren lige begyndt at virke.
Og vi slipper hæmningerne, ikke?
Det føles så godt.
Alt føles intensiveret.
Jeg ser alt muligt lort.
Jeg føler alt muligt lort.
Farverne bevæger sig. Jeg hører dem.
Jeg kan smage farverne.
Hvordan fanden smager en farve?
Og af en eller anden grund føltes alt, hun gjorde med mig,
fantastisk.
Som fordoblet.
Ud over det sædvanlige.
Og det bliver lidt udpenslet,
lidt vulgært, lidt klamt, forstår du?
Du er med, men…
Sådan er livet.
Ingen løgn.
En regnbue skød ud af min pik.
Og den lavede en lyd, som et klaver eller sådan noget.
Jeg ved ikke, hvorfor der kom en regnbue ud af min penis.
Jeg kan ikke engang lide regnbuer.
Jeg vågnede næste dage og sagde...
Jeg sagde til min ven: "Hør...
Jeg ved, hvad løsningen på livet er."
Og jeg sagde:
"Det er at elske hinanden."
Han sagde:
"Hørt."
Det var første gang, jeg tog syre.
Men hver sin smag, for jeg er ikke fortaler for psykedelika.
Jeg har det sjovt med det.
Det er ikke for alle, vil jeg sige.
Jeg er kunstner. Det er min livsstil.
Jeg er til psykedelisk 1960'er-rock, som...
The Castaways,
Jefferson Airplane,
Rolling Stones og selvfølgelig Beatles.
Jimi.
Hvem synger "Hurdy Gurdy Man", er det Donovan?
En stort spørgsmål i 1960'erne var:
"Er der et svar på verdens lidelse?"
Fordi indtil oktober 1966 var LSD faktisk lovligt
og blev brugt på utrolige, gavnlige måder, som vi alle ved.
Det er nu veldokumenteret, at det hjalp mange mennesker.
Angsten reduceres.
Folk, der er ved at dø, der får DMT, du kender historien,
de får noget psilocybin,
og pludselig forsvinder deres angst,
fordi de nu føler, at det er naturligt.
Jeg har aldrig taget ayahuasca eller DMT.
Jeg tør ikke.
Men måske når jeg en dag, hvor jeg føler mig modig nok.
DMT er ekspresbilletten til ursumpen.
Hvis du vil se, hvordan det er at være et organisk væsen,
se dit ego opløses i intethed,
så ryg noget DMT, og det sker.
Det sker med det samme, og du får direkte kontakt med rumvæsener og farver,
gamle mønstre og hellig geometri og...
Det er fantastisk.
Mit navn er Zach Leary, og jeg voksede op med Timothy Leary.
Han var en amerikansk filosof og psykolog fra slutningen af det 20. århundrede.
TÆND, ZOOM IND, DROP UD
Første gang min far tog psilocybin i Mexico,
var hans berømte citat fra oplevelsen:
"Jeg lærte mere af fire timer på svampe end af 20 års psykologi."
Naturligvis vil psykologen og psykiateren bruge LSD
til behandling.
Jeg tror, LSD bliver den vigtigste kur mod psykisk sygdom,
når psykologerne ved, hvordan man bruger det.
I 1963 blev han under stor ståhej fyret fra Harvard University,
fordi han udførte psykedeliske eksperimenter med studerende.
Timothy Leary, Ram Dass og Terence McKenna og alle dem,
der har brugt deres liv på at udforske området
og havde den fornødne viden og genialitet til at studere det,
blev afvist.
Og så ødelagde vi det.
Det var en skam,
at den første generation af psykedeliske forskere
pludselig blev stoppet i deres arbejde,
fordi de havde gjort nogle vigtige opdagelser.
De udviklede nye behandlingsmodeller, som vi i dag mener bør udforskes,
fordi de kan tilbyde muligheder og håb
for folk, der har lidt af tilstande,
som almindelig psykiatri ikke har meget at tilbyde mod.
Der er mange spørgsmål om LSD, der stadig er ubesvarede.
Der er meget arbejde at gøre.
Der ligger meget vigtig forskning i fremtiden.
Forhåbentlig får vi svarene en dag.
Folk spørger altid,
hvad mine bedste oplevelser var ved at tage psykedelika med min far.
Der var Grateful Dead-koncerter.
Det visuelle var virkelig…
Jeg kan huske, Jerry Garcias hoved blev 10 gange større.
En Grateful Dead-koncert uden stoffer var okay.
Men med stoffer var den ret god.
Grateful Dead-koncerter.
Det bedste sted at trippe, fordi det var meget sikkert.
Der er faciliteter og særlige områder
til folk, der tripper.
Jeg var ikke vild med musikken, men jeg har nok set dem,
måske 11 eller 12 gange.
Jeg kan lide Jerry Garcia.
Jeg indrømmer det. Jeg skammer mig ikke.
Jeg sætter pris på Grateful Dead. Jeg gik på college, jeg er hvid…
Jeg gik på scenen med Grateful Dead
og faldt i søvn foran en af højtalerne.
Man genkender en fyr på et godt trip til en koncert på hans gang,
for de går med hoved forrest og møder livet hovedkulds.
Og sådan genkender man en fyr på et dårligt trip:
Han går med knæene forrest...
Han vil have knæene, alt andet end hovedet,
til at møde det dårlige forude.
Engang havde jeg regnet forkert.
Jeg havde taget så meget, at jeg så på Mickey og sagde:
"Jeg kan ikke spille videre."
Mine bækkener smeltede.
Man kan tage for meget, og det er en fejl.
Jeg kom hjem, og jeg var stadig høj.
Man kommer ikke ned med det samme.
Og jeg satte mig høfligt ved mine forældres spisebord
til morgenmad, solen var lige stået op, og min mor serverede morgenmad,
og jeg fik en portion æg, der så ud, som om de lavede moderne dans på scenen.
De vred sig, alt bevægede sig, pølserne dansede,
lavede små bygninger og sådan:
"Hvordan er morgenmaden?" "Fin..."
Jeg kunne ikke spise den.
Og tilbage til Bad Trip.
Kan du lide, at der sker ting, som du ikke kan lide?
Selvfølgelig ikke.
Det er præcis, hvad der vil ske, når du tager til en fest med stoffer.
For til enhver fest med stoffer, er der en spøgefugl.
Hans mission: At få dig høj uanset om du har lyst eller ej.
Hans plan:
at give dig stoffer.
DÅRLIGT TRIP
-Venner. -Kom nu!
Appelsinvand!
-Tag en tår. -Drik det!
-Drik det. -Tag en tår.
Hvis de ikke vil have de friske sodavand, så vil jeg.
Ja. Også mig.
Hvorfor er alting en elektrisk regnbue?
Ja! Jeg kan se hele universet.
I tripper vist.
Nej... Vi tog ikke stoffer.
Det ville jeg aldrig gøre.
Så du dragen?
Er du sikker på, du ikke tripper?
Jeg er sikker på, de tripper,
for vi har givet dem det!
Jeg kom 10 LSD-tabletter i deres sodavand.
Jeg havde ikke lyst!
Jeg bliver aldrig den samme!
Det er forkert at give andre stoffer, for man overtager deres psyke.
Man er ansvarlig for deres adfærd de næste 12 timer,
og hvis de ikke har taget syre før, har man ikke ret til det.
Da vi tog det berygtede vidunderstof LSD,
spiste vi middag med vores tandlæge.
Han kom det i vores kaffe uden at sige det.
Vi havde aldrig hørt om det.
Hvilket var meget godt, for der har været så meget paranoia
omkring stoffet, at folk nu, hvis de tager det,
har et dårligt trip på forhånd.
Da jeg indså, at jeg var på syre...
Dårligt trip. Som en tunnel. Jeg lukkede bare.
GIVET STOFFER
Hej, jeg er Rosie Perez, puertoricansk ikon.
Det var nytårsaften i slutningen af 80'erne.
En af mine søstre og jeg skulle på natklub
i Alphabet City.
Den klub solgte aldrig alkohol eller noget.
Det var mere...
"Vi går op i musik og dans. Vi går op i vores kroppe og helbred."
Så der var kun punch eller frugt.
Vi går op til baren, vi ser bartenderen, og han sagde: "Hvad så, piger?
Vil I have noget?" Vi sagde: "Ja!"
Han sagde: "Ja?" Jeg sagde: "Ja, okay."
Så han giver os denne punch.
Vi drikker den og begynder at danse,
vi sveder, går tilbage...
"Må vi bede om mere punch?"
"Mener I det?"
Jeg sagde: "Ja, den er god!"
Han sagde: "Okay..."
Vi drikker mere.
Pludselig begynder hele natklubben at udvide sig.
Gulvbrædderne bølgede, som om de var vand på det åbne hav,
og jeg ser på det og tænker: "Det er smukt... Wow!"
Jeg lagde mig på ryggen
og svømmede rygsvømning på gulvbrædderne,
fordi de var bølger.
Og alt er smukt, og alle ser på mig, og jeg er i mit es,
og så pludselig kommer min søster Sally
og siger: "Man kan se dine bryster." Jeg standsede,
og jeg kiggede ned og tænkte: "Åh gud!
De ser fantastiske ud!"
Og de så smukke ud,
og jeg var betaget af deres skønhed og størrelse,
men så kiggede jeg rundt, og jeg syntes, alle kiggede på mig.
Jeg blev paranoid.
Jeg forsøgte at dække dem, for jeg kunne ikke finde min top,
fordi min top svævede i trævandet.
Så jeg dækkede mine bryster, men de blev mast ud gennem mine fingre.
Det var sådan...
Min søster kommer over og begynder at grine.
Hun siger: "Vi må væk herfra!"
Vi kommer hjem, går ovenpå,
og da jeg lagde mig i sengen, blev jeg sengen.
Min krop var sengen.
Jeg prøver at vende mig, min krop er madrassen,
og jeg vralter ned ad gangen.
Jeg vidste stadig ikke, jeg var høj på syre.
Og jeg gled,
og jeg tænker, at gangen er blevet en rutsjebane,
og jeg glider ned ad gangen, helt ned.
Jeg sagde: "Jeg er en seng!"
Og jeg gled, og jeg...
...slog min ankel på porcelænsbadekarret.
Så troede jeg, min fod var sådan en kæmpe ting,
og den voksede og voksede.
Jeg kigger op, og min kæreste siger: "Du er høj på syre."
Min første tanke var ikke: "Åh gud, jeg er høj på syre."
Min første tanke var: "Åh nej, jeg håber ikke, Gud straffer mig."
Fordi jeg tænkte, at jeg skulle i helvede.
Jeg ryger direkte i helvede.
Før det her drak jeg ikke, jeg røg ikke pot, jeg røg ikke cigaretter.
Jeg gjorde intet. Jeg blev høj af at danse.
Når man tager på natklub, og nogen tilbyder en gratis drink,
så spørg, hvad det er.
Ja.
Jeg fandt også ud af, at jeg skulle i terapi
i forhold til min katolske opdragelse.
Jeg ønskede ikke at være tynget af så meget skyld nogensinde igen.
Så ved du hvad? Det gjorde mig nok godt at være på syre.
De mentale virkninger af dette stof er enormt forskellige.
De er helt uforudsigelige.
Man kan ikke sige om nogen, om han får et godt eller dårligt trip.
Man har ikke identificeret de områder i hjernen,
der kan forårsage et dårligt trip.
Men det, der foregår indvendigt, er en følelse af desorientering,
forvirring, en følelse af at blive overvældet af stimuli,
en høj grad af angst, grænsende til paranoia.
Jeg har taget meget syre, jeg har taget svampe, speed...
Jeg ved ikke, hvad det var.
Det var speedagtigt... -Ja!
...men man hallucinerede også.
-Det forvandlede verden omkring dig... -Ja.
-...til en opera af dine mareridt. -Ja.
Alt i min hjerne skiftede bare, og alt gik drastisk ned ad bakke,
i en utrolig fart.
Ting blev til glas og krystal og gik i stykker
og samledes igen
og gik i stykker igen.
Mine ben blev følelsesløse.
Jeg begyndte at mærke mit hjerte slå hurtigt i mit bryst.
Det føltes, som om det ville slå gennem mine ribben.
Jeg ville ikke sige noget til min kone,
fordi jeg ikke ville have hende til at bekræfte, hvor stærkt det var,
og så ville min paranoia blive værre og gøre mareridtet mere intenst.
Jeg så vold, blodsudgydelse,
krigsførelse, terrorisme, halshugning.
Jeg så helvede.
På et tidspunkt kiggede jeg ud ad bilvinduet,
og der var en lille pige i bilen ved siden af,
der så intenst på mig.
Den lille pige kan redde mig. Den lille pige kan skaffe hjælp.
Hun kan få mig ud af det her.
Hun var et uskyldigt barn.
Jeg prøvede at kommunikere med hende med øjnene
og sige: "Få mig ud herfra."
Jeg ville ikke tale, for min ven måtte ikke høre mig og dræbe mig.
Så jeg følte...
Jeg kunne se et glimt af håb.
Til sidst giver den lille pige mig fingeren,
og jeg tænker:
"Det er en sammensværgelse. Alle prøver at dræbe mig!"
Nogle mennesker...
...vil nå toppen af de mentale virkninger her,
og de bliver der.
Fra nu af er de mennesker sindssyge.
Jeg er Lewis Black.
Og jeg er stadig Lewis Black.
Det er alt, jeg skal sige: "Jeg er Lewis Black."
HVEM ER JEG?
Jeg tog syre, da jeg var omkring 20.
Jeg tog det i en lejlighed i Hyattsville, Maryland.
Når man når dette punkt, er man væk,
og det punkt, jeg nåede, var ikke at kunne huske mit navn.
Og det er... Jeg kan slet ikke huske mit navn.
En af de ting, der skaber forbindelse mellem en selv og ens omgivelser,
er ens navn.
Det er ret vigtigt.
Den korteste afstand mellem to punkter er at spørge en person: "Hvad hedder jeg?"
Men midt i et syretrip kan man ikke spørge sine venner, hvad man hedder.
Jeg ved ikke, hvad syreetiketten er, men jeg tænkte, at det gør man ikke.
De har det sjovt. Der er ingen grund til, at jeg ødelægger deres sjov.
Jeg bør heller ikke antyde, at jeg har problemer,
så de føler, de skal tage sig af mig,
hvilket måske er værre.
Så jeg sad med en ordbog og ledte efter spor til mit navn.
Det varede en halv time, hvilket svarer til 26 år i LSD-tid.
Jeg ledte i min lomme, for jeg opdagede, jeg havde en pung
og kunne finde mit navn.
Og min næste tanke var,
at jeg var bange for at åbne pungen, fordi jeg tænkte:
"Hvad hvis der kun er Matador-kort?"
Nej!
Først skræmte det mig, så kunne jeg ikke holde op med at grine,
og så fandt jeg mit navn igen.
Og så kom tingene tilbage på sporet.
Venner!
Mit navn er Lewis Black.
Jeg har set folk ude af den.
Så jeg anbefaler det ikke til alle.
Det er ikke for alle.
Bare giv mig det, jeg er klar!
Jeg var ikke klar til at tage syre.
Det var en stor fejl.
AT FLIPPE UD
Jeg vidste ikke, hvor meget det ville ændre mit liv.
For det ændrede mit liv i lang tid.
Jeg tænkte: "Okay, det her bliver fantastisk."
Jeg tror, vi havde set Hair for nylig, hvilket havde stor indflydelse.
Jeg håbede på en psykedelisk åbenbaring, som i Hair,
med utrolige billeder,
og en slags åbning
ind i en anden form for bevidsthed,
og det var det slet ikke.
Det var bare frygt og angst.
Bare forstærket.
Hvilket er ikke... Hvem har brug for det?
Hvem skal bruge stoffer til det?
Så jeg tog en,
der går en halv time, tre kvarter, der går en time...
Vi hænger ud, og der sker ikke noget.
Endnu en halv time går, og der sker ikke noget.
Så selvfølgelig siger jeg, at vi må tage en til.
Så vi tog en til,
og så skete der noget.
Jeg flippede ud og blev virkelig bange.
Jeg kiggede på min hånd
og tænkte, hvad min hånd var.
Stirrer man ikke altid på sin hånd?
Eller sin tommelfinger og ser hele universet i sin tommelfinger.
Den slags?
Hvad sker der i ens hjerne, når man tripper?
Omkring 10 procent af hjernen er opfyldt af lyd og farve,
yderligere 10 procent af tid,
der ofte går hurtigere eller langsommere.
Og de sidste 80 %?
At stirre på sin hånd.
Det er fedt.
Jeg flippede ud. Jeg sagde: "Lad os tage hjem."
Og vi gik derhen, hvor de pustede ballondyr op
til thanksgiving-optoget,
og det blev en del af mit trip.
Onde, gigantiske oppustede figurer steg op og kom ud fra 77th Street.
Jeg var stor Ghostbusters-fan, så billedet af Stay Puft Marshmallow Man,
der stiger ned i Central Park, var i mit hoved.
Der indså jeg hurtigt, at jeg ikke anede, hvor jeg var,
hvem jeg var, eller hvad meningen med livet var.
Jeg besluttede at tale med mine forældre og fortælle, hvad der skete med mig.
Mine forældre var udenbys for at spille med i Love Boat.
LOVE BOAT
GÆSTESTJERNER
Jeg ringede til Jerry Stiller og Anne Meara
og sagde: "Far, jeg tog syre."
Og han sagde: "Hvad? Hvad er syre?"
Jeg tror, han troede, jeg drak batterisyre eller noget.
Min far var ikke Jerry Garcia.
Han er Jerry Stiller.
Og jeg sagde: "LSD."
Og han sagde: "Åh, LSD." Jeg kunne høre ham tænke.
Han tænkte nok, at han havde fejlet som forælder.
Jeg tror, det var det, han tænkte.
Og så sagde min far:
"Jeg forstår, hvad du går igennem.
Da jeg var ti år, røg jeg en Pall Mall-cigaret,
og jeg var syg i to dage."
Jeg sagde: "Nej, far, det er ikke det, jeg går igennem.
Det er en helt anden oplevelse."
Jeg prøvede at forklare, hvad det var, og han sagde...
Han sagde, at det nok skulle gå, hvilket var ret sødt.
Når nogen tager et stof, og de føler, at de bliver skøre,
er den største frygt: "Åh gud, jeg bliver aldrig mig selv igen.
Jeg vil altid være skør."
Min hjerne er ødelagt, og jeg kommer aldrig tilbage.
Måske er det min hjerne nu. Og sådan er verden nu.
Det kan være skræmmende.
Det går ikke godt. Det skal slutte. Hvordan gør vi det?
Du godeste.
Det får ingen ende.
Jeg kommer på en psykiatrisk institution
og skal se min mor gennem vinduet i gummicellen,
grædende.
Man kan ikke lokke nogen ud af et dårligt trip.
Og når det er i deres system, tager det sin egen tid.
Den vigtigste måde at gribe ind
er at forsikre dem om, at de oplever den ændrede tilstand,
skræmmende som den er, men de oplever den, fordi de tog et stof.
Det dårlige er, at det er uhyggeligt nu, men det gode er, at det slutter.
Første gang jeg havde sådan en oplevelse, havde jeg disse naive følelser.
"Måske bliver jeg ikke normal igen."
Jeg har oplevet nok til at indse, det ikke er sandt.
Er du i tvivl, så zoom ud.
Hvis du er bange for noget, skal du zoome væk fra det,
så du kan se den større sammenhæng.
Det bliver skræmmende.
Derfor er det vigtigt at huske, at du er høj.
Det er ikke virkeligt.
Jeg falder i tankerne
og tænker: "Jeg må på skadestuen. Jeg kan ikke mere."
Der sidder en af de fyre foran mig, som man så til Grateful Dead-koncerter.
De har tydeligvis været på for mange trip.
De bevæger sig på en anden frekvens.
De har denne underlige...
Jeg prikker ham på skulderen, ser på ham og siger:
"Snart kommer Jerry ud,
og ham og hans guitar bliver til én ting."
Han kigger på mig og siger:
"Bare hold ud."
Han vendte sig om, og jeg sagde: "Okay."
Det var det bedste råd, jeg havde fået. Jeg bruger det stadig.
JO MERE MAN TRIPPER
BARE HOLD UD
Tak, Fred.
Og nu til den forfærdelige slutning på Bad Trip.
Banke-banke på.
Hvem er det?
Det er en forvirret dagdriver,
der vil tortere dig de næste 12 timer
ved langsomt at skrælle huden af din krop
og så plukke dine rædselsslagne øjne ud
og fodre dig med dem på en blød kringle
lavet af din egen overhud.
Selvfølgelig!
Kom ind!
Det lyder skørt, ikke?
Det er præcis, hvad man gør,
når man åbner sin hjerne, døren,
til hallucinogener, den forvirrede dagdriver.
Lad os se til Emily og hendes venner,
nu hvor de har indvilliget i at få deres hjerner dissekeret,
metaforisk sagt,
af psykedelikas forvirrede psykopat.
DÅRLIGT TRIP
Det var det rigtige valg at forlade festen.
De smed os ud, efter vi smadrede vinduerne.
Du godeste! Vi dør!
Nej, ikke vinduet!
DÅRLIGT TRIP
Du har set to sider af LSD's psykedeliske spørgsmål.
Men hvis du tænker over det, har der været omkring 20 sider.
Selvom det er muligt, at noget blev udeladt,
har vi hørt de vigtigste og stærkeste meninger om LSD.
Det er din tur.
Du bestemmer.
Det, vi kalder hverdagens virkelighed,
er en bevidsthedsprojektion.
I virkeligheden findes der ikke farver eller lyde,
teksturer, smage eller lugte i den såkaldt virkelige verden.
Den virkelige verden er en kryptisk og konstant flydende kvantesuppe.
Den er et udsving af energi og information i et uendeligt tomrum.
Den himmel, et insekt ser, er ikke den himmel, du og jeg ser.
En honningbi oplever ultraviolet stråling.
Jeg aner ikke, hvordan det ser ud.
Når en bi ser på en blomst,
ser den ikke en blomst, som du og jeg ser,
selvom den fornemmer honning på afstand.
En slange oplever infrarød stråling.
En flagermus oplever ekkoet af ultralyd.
En kamæleons øjne drejer på to forskellige akser.
Man kan ikke forestille sig, hvordan det ville se ud for en kamæleon.
Så hvad er virkelighed?
Svaret er, at den ikke findes.
Disse stoffer, når de bruges under optimale forhold,
ser ud til at have en bemærkelsesværdig evne
til at katalysere spirituelle oplevelser,
der i sig selv kan have potentiale til at være transformerende.
De har styrket min evne til at navigere i verden,
at være i en familie, at relatere til mine børn,
at relatere til min kone, mine kolleger.
Det lærer mig noget om fællesskab,
og det lærer mig, at kernen i al religiøs tænkning bør være:
"Lad mig behandle andre, som jeg ønsker at blive behandlet."
Når det var et godt trip,
tænkte jeg, "Åh gud, vi er alle en.
Døden er ikke noget at frygte.
Liv og død går virkelig hånd i hånd med hinanden,
det er fedt."
Første gang, eller de første par gange, jeg trippede,
troede jeg virkelig, at hver eneste person, planeten,
ville være en bedre planet, hvis alle tog syre én gang.
Gjorde det mig klogere?
Blev jeg oplyst?
Ingen anelse. Men jeg tror...
Det gjorde mig i stand til tidligt at forestille mig et andet synspunkt.
Et andet perspektiv.
Det gjorde mig til et bedre menneske, både kreativt og på alle andre måder.
Jeg vil hellere have oplevet dette end være gået glip af det.
Selv som voksen oplever jeg det stadig som et psykedelisk eventyr.
Det vil sige en forvirrende, uforståelig gåde.
Lad os indse det, vi dør alle, så…
Det var som at springe ud af et fly
og efter halvandet sekund at indse:
"Jeg har ikke brug for at gøre dette igen.
Jeg vil aldrig gøre det igen."
Det var min erfaring med syre efter et par minutter,
men det varede i seks timer.
Det var problemet.
Mit råd til alle, der tripper for første gang, er at starte langsomt.
Ligesom at blive klippet: Man kan altid klippe mere af.
Men når man klipper for meget, når man tager for meget,
er der ingen vej tilbage.
Jeg tænkte, jeg aldrig ville gøre det igen,
men jeg gjorde det et par gange mere.
Man bør ikke tage let på det. Jeg ved ikke, om man bør tage det.
På himlen ser jeg en kæmpe lynlås.
Og lynlåsen begynder at åbnes.
Hvis man går med strømmen,
lader man lynlåsen åbnes.
Og man handler bare.
Så hvis det er flagermus, hvis det er Guds penis,
man gør det bare.
Hvis du har nogen fornuft, når det kommer til stoffer,
stopper du ikke lynlåsen.
Jeg prøver altid at udvikle mig som menneske.
Det gør vi ved at tænke ud af boksen.
Vi må acceptere, at boksen er en konstruktion.
Det er noget, vi har lært at acceptere, men det er ikke særlig nyttigt.
Alt er i krise.
Hvordan overlever vi krisen?
Hvordan krydser vi muren?
Vi må bruge de værktøjer, der skal til for at krydse den.
Det er som en stige til at se over en mur,
der er lidt for høj.
Hvis man bruger en stige, ser man et skørt landskab,
som man havde en anelse om, hver gang man gik forbi muren,
og så kan nogle mennesker sidde foran muren
og meditere, og så bliver muren gennemsigtig,
og de ser forbi den.
Der er mange veje til at nå frem til den samme erkendelse.
Det er et stort aktiv.
Friheden til at lære om det,
og at regeringen ikke forhindrer os i at lære ting,
der kan være... ligesom marihuana.
De fjerner den mulige opdagelse af den medicin, det kan være.
Jeg forestiller mig et godkendt behandlingscenter,
helst tæt på naturen,
hvor folk kan få behandling
og få eksperter til at hjælpe dem gennem oplevelsen,
og så hjælpe dem med at integrere den oplevelse i deres liv.
Hvis jeg må sige det, hele bevidsthedsrevolutionen,
der begyndte i 60'erne
og førte til andre bevægelser,
kvindebevægelsen,
økologibevægelsen,
fredsbevægelsen,
Greenpeace, det hele,
begyndte…
...med brugen af hallucinogene stoffer.
Mange tror, det nåede toppen, og det forsvandt.
Jeg må desværre fortælle dig, at opvågningen stadig foregår.
Vi tripper hele tiden.
Vi tripper lige nu. Livet er et trip.
HAV ET GODT TRIP
EFTER AT PSYKEDELISKE STOFFER HAR VÆRET ULOVLIGE I USA I 50 ÅR,
HAR FDA GODKENDT FORSØG TIL AT UNDERSØGE DERES GAVNLIGE VIRKNINGER
I BEHANDLING AF DEPRESSION, PTSD, AFHÆNGIGHED MED MERE.
EVENTYRENE ER KUN LIGE BEGYNDT.
Mange drikker kaffe inden arbejde.
Andre, tro det eller ej, tager syre.
Nu ser nogle psykiatere og forskere på psykedeliske stoffer med friske øjne
som en mulig måde at behandle depression og psykisk sygdom.
De bruges til at behandle depression, angst og afhængighed.
Resultaterne er imponerende.
De er ikke ret giftige, mindre giftige end alkohol.
De er ikke vanedannende.
Mere end 50 forskere har fået tilladelse
til at undersøge de terapeutiske virkninger af LSD.
Denver er den første by i Amerika, der afkriminaliserer psykedeliske svampe.
Byen Oakland er nu den anden by i USA,
der afkriminaliserer voksnes brug og besiddelse af magiske svampe.
Byrådet i Santa Cruz har enstemmigt vedtaget et forslag,
der afkriminaliserer brug, besiddelse og dyrkning af psykoaktive planter.
Hvis man kunne bruge et stof, og det kan man,
der kan stoppe en fra at ryge eller være alkoholiker,
der virker måske 80 procent af tiden, i hvert fald i starten...
Ja.
Vi må udforske muligheden.
Lad os tage nogle svampe.
-Okay. -Lad os gøre det.
Held og lykke!
Godaften.
FORTSÆTTES...
Tekster af: Maiken Waldorff