Downloaded from YTS.MX
‎FORȚELE NAVALE ALE STATELOR UNITE PREZINTĂ
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Sunt doctorul Walt Miner.
‎Am venit să vorbesc despre LSD.
‎UN DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
‎N-am administrat niciodată LSD ‎unei ființe vii
‎care să nu fi fost afectată.
‎Afectează peștii, păianjenii,
‎afectează iepurii, câinii și pisicile.
‎Poate că, cel mai interesant,
‎dintr-un motiv sau altul, ‎LSD a fost administrat unui elefant.
‎Și iată că a ucis elefantul!
‎Unii au o experiență negativă ‎la prima administrare.
‎Alții îl iau de 30, 60 sau chiar de o sută ‎de ori înainte de experiența negativă.
‎Și experiența negativă?
‎Nebunie imediată.
‎Adesea, o Țară de Nicăieri ‎fără întoarcere.
‎Nu e deloc matur sau rafinat
‎în a te droga cu LSD.
‎Sunt doar niște nebuni.
‎E chiar ca ruleta rusească.
‎În filmele educative, ‎consumul de droguri a fost ilustrat mereu
‎într-un mod cumva exagerat și isteric.
‎Părinții se panichează, copiii se sperie,
‎oamenii sar pe ferestre.
‎Să ne înțelegem! ‎Drogurile pot fi periculoase,
‎dar pot fi și amuzante.
‎Și ce fel de persoană ar alege să treacă ‎prin ceva periculos și amuzant?
‎Până la urmă,
‎sper că filmul din seara asta ‎va răspunde la întrebare.
‎Vizionare plăcută!
‎STING ‎MUZICIAN
‎Nu cred că psihedelicele ‎sunt soluția problemelor lumii,
‎dar pot fi un început.
‎Toate geniile au consumat.
‎Einstein, Steve Jobs, ‎Jimi Hendrix, chiar și A$AP Rocky.
‎M-am întrebat mereu ‎dacă nu pot trăi și altceva.
‎Apoi, când am luat LSD, am zis: ‎„Așa e. E cu totul altceva.”
‎Mi-am schimbat părerea despre droguri.
‎Am înțeles mult ‎felul în care văd realitatea.
‎Am luat lejer de peste o sută de ori...
‎probabil, aproape de 200 de ori.
‎- După a opta oară, nu ești nebun? ‎- Așa se zice...
‎Am luat ciuperci de 12 ori...
‎Cred că am luat ciuperci de 12 ori.
‎Efectiv, de 50 de ori.
‎Am luat mult LSD.
‎Mult LSD.
‎Am luat mult LSD.
‎Am avut vreo 500 de experiențe.
‎Am luat LSD o singură dată.
‎Poate că nici nu era cazul să iau.
‎Puteam urmări documentarul ăsta.
‎Sunteți toți prezenți?
‎Filmul e pe cale să înceapă.
‎LSD, PEYOTE, AYAHUASCA, CIUPERCI, DMT
‎PREGĂTIRE/MEDIU
‎PERCEPȚIE
‎UN DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
‎Substanțele psihotrope se încadrează ‎într-o categorie uriașă.
‎Eu am experimentat halucinogenele.
‎Îți creează o stare de conștiință ‎care e foarte modificată,
‎în care percepția, simțurile,
‎cunoașterea sunt foarte diferite.
‎Inițial, pare că nu e real,
‎dar, când îți revii, te întrebi ce e real.
‎Nu mi-ar plăcea să fie un exercițiu ‎în campania de a spune „nu”,
‎de a îndemna lumea să evite,
‎fiindcă cred că e o experiență valoroasă.
‎De câte ori am avut o experiență negativă,
‎și am avut multe,
‎mi-am dat seama mereu ‎că de asta aveam nevoie.
‎Uneori ești făcut praf
‎și trebuie să mai renunți puțin ‎la orgoliu.
‎Pe de altă parte,
‎poți avea experiențe ‎foarte satisfăcătoare,
‎pline de dragoste, sprijin,
‎o senzație de însuflețire
‎și de conectare religioasă cu planeta.
‎Deci, eu cred că există un echilibru.
‎UNIVERSUL S-A DESCHIS LARG
‎Îmi amintesc că o prietenă mi-a dat ‎niște peyote deshidratat,
‎ceea ce nu mai încercasem.
‎Locuiesc într-o fermă din Anglia.
‎L-am luat la ora 11:00.
‎În drum spre casa principală,
‎am început să am o senzație.
‎Totul prindea viață.
‎Iarba a început să-mi vorbească...
‎Sting!
‎Foarte repede, ‎am intrat pe tărâmul psihedelic.
‎Copacii mă salutau într-un mod ritmic.
‎Sting!
‎Am trecut de fermă.
‎Am un tip care se ocupă de fermă, John.
‎A început să mă cheme agitat.
‎„Haide! Am nevoie de ajutorul tău!”
‎Am zis: „John, sunt cam ocupat.”
‎A insistat să-l ajut. Am întrebat ce era.
‎A zis că una dintre vaci ‎are o problemă la fătare
‎și că vrea să-l ajut,
‎fiindcă, fără ajutorul meu va muri, ‎starea ei fiind gravă.
‎Și, pe măsură ce vorbea, ‎eu eram tot mai amețit...
‎și tulburat.
‎Așa că am mers la el,
‎iar animalul plângea ‎și suferea, având dureri mari.
‎Experiența îți expune foarte clar
‎ideea mortalității, chiar aici,
‎și nu o poți evita.
‎E propria ta mortalitate, ‎mortalitatea acestei planete,
‎mortalitatea vițelului și a mamei sale.
‎Deci nu poți ocoli ideea.
‎Asta e problema centrală a conștiinței.
‎Într-o zi, nu vom mai exista.
‎Cum ne împăcăm cu ideea?
‎Am legat cu frânghia ‎picioarele din față și botul vițelului,
‎iar treaba mea era să trag,
‎în timp ce el coordona operațiunea.
‎Ne-am acoperit ‎de lichid amniotic și altele.
‎Operațiunea a durat 20 de minute.
‎Era ca și cum ai trage o balenă ‎într-o barcă de pescuit.
‎Eram tot mai amețit.
‎Și, în cele din urmă, am scos vițelul.
‎Mama lui a oftat de ușurare, ‎iar, pentru mine,
‎tot universul s-a deschis larg.
‎Parcă era sensul vieții.
‎Până la urmă, ‎cred că experiența psihedelică
‎desființează...
‎granița dintre tine și restul.
‎Devii tu și lumea.
‎Totul, fie că e un copac,
‎un râu, ori o piatră,
‎îți dai seama că ești conectat.
‎Ești făcut din aceeași materie.
‎Atunci când tratezi lumea ca pe un obiect,
‎ai tendința să o tratezi urât.
‎Dacă vezi lumea ca parte din tine,
‎o vei trata mai bine.
‎Nu ai vrea să faci asta zilnic. ‎Trebuie să te pregătești.
‎Ai nevoie de o intenție.
‎Îți zici: „Bine, voi avea experiența asta.
‎Sper ca, după experiența asta,
‎să pot scrie un cântec
‎sau să-mi scriu romanul,
‎sau să fac dragoste,
‎sau să mă port mai frumos cu familia, ‎să fiu un cetățean mai bun. ”
‎Deci, dacă ai un obiectiv,
‎iar apoi trăiești experiența, ‎vei fi răsplătit.
‎Dacă obiectivul tău e să te faci praf,
‎atunci, te faci praf.
‎Sfatul meu e să nu faceți asta.
‎Sinceră să fiu, ‎nu-mi amintesc să fi discutat despre asta.
‎Nu știu decât că el ne-a dat doza,
‎iar noi, pac! Am băgat-o direct în gură.
‎Nu m-am gândit nicio clipă la asta.
‎N-a existat deloc reflecție.
‎Putea fi o decizie mare, de viață.
‎PUNCTUL DE COTITURĂ
‎Eram un comediant tânăr în New York.
‎Obișnuiam să ieșim la sfârșitul serii. ‎Ne adunam toți într-un restaurant.
‎A intrat un bătrân alb, ‎cu aspect de hipiot.
‎Avea niște pachețele albe de hârtie ‎destul de pline...
‎după 45 de minute...
‎„Ce-am făcut? Am luat LSD?
‎Nu simt nimic.”
‎Și, mereu, când spui „nu simt nimic”,
‎e, de obicei, punctul de cotitură.
‎Oare simt ceva?
‎Ce înseamnă a simți?
‎Ce înseamnă a simți ceva?
‎Deci așa e când te droghezi cu LSD.
‎Și a venit ciocolata caldă,
‎iar spuma sau frișca ‎au început să respire
‎și era prea vie ca să o bei.
‎Am plutit spre Washington Square Park
‎cu un grup de oameni pe care nu-i știam.
‎E posibil să fi fost oameni fără adăpost.
‎Și ne-am trezit că ne simțim ‎fețele unul altuia,
‎că râdem, plângem și că ne dăm seama ‎de lucruri extraordinare.
‎Știu că am zis: „Hai în apartamentul meu!”
‎- Da! ‎- Da!
‎Așa că am fugit.
‎Am urcat într-o mașină, șoferul a pornit-o
‎și am ajuns la semafor.
‎Semaforul s-a făcut verde,
‎apoi galben, roșu, apoi verde,
‎și apoi galben, apoi roșu, ‎verde și galben, și roșu.
‎A uitat să conducă.
‎N-avea habar nici cum a pornit mașina.
‎A fost doar un reflex.
‎Apoi, nu știa ce face, ‎cum funcționează mașinile.
‎Cum funcționează o mașină?
‎Știm cum funcționează mașinile?
‎Să nu conducem!
‎Să invităm un amic treaz!
‎E o nebunie să conduci.
‎E bine să fii pe scaunul pasagerului.
‎Nu e bine să fii șofer.
‎Vreau să conduc.
‎Nu vreau să stau să mă gândesc:
‎„Persoana aia vede tot ce văd eu.
‎Mai bine conduc eu.”
‎Când vezi liniile albe,
‎dacă te uiți în depărtare, ‎aproape par să urce.
‎Știu că eram la volan,
‎iar mâinile se mișcau așa singure.
‎Aș fi putut să stau să mă uit pe geam, ‎fiindcă trupul meu conducea.
‎În final, m-am oprit. M-am oprit complet.
‎Fiindcă era abrupt,
‎dar nu mergeam înapoi.
‎Nu știam cum e posibil. ‎Apoi, mi-am dat seama
‎că n-aveam piciorul pe pedală.
‎Tocmai oprisem într-o parcare ‎pe autostrada Hollywood.
‎Drumul a făcut...
‎și a dispărut.
‎Și n-am mai văzut decât o beznă.
‎Apoi, a apărut un craniu mic la capăt.
‎Și a venit mai în față,
‎iar, în craniu, era drumul.
‎S-a deschis gura și hap! Am fost înghițit.
‎Nu conduceți când consumați LSD!
‎DACĂ EXPERIENȚA E PUTERNICĂ
‎EVITAȚI SĂ CONDUCEȚI SUB INFLUENȚA LSD!
‎LSD/PSIHEDELICELE, ÎN ATENȚIE
‎Bună! Sunt Tommy Roe.
‎Până acum, vă este evident, ‎așa cum îmi e și mie,
‎că LSD-ul e o chestie foarte puternică.
‎Și asta e. O chestie.
‎Acidul și ciupercile ‎sunt Cola și Pepsi-ul halucinogenelor,
‎dar sunt multe chestii ‎care pot asigura o experiență.
‎Ayahuasca.
‎DMT.
‎Mescalină.
‎E doar începutul unei liste de compuși
‎care pot provoca creierul să experimenteze
‎realități modificate și halucinații.
‎Am decis că voi...
‎fi inițiat cum trebuie pentru peyote.
‎Așa că am luat un avion ‎până în Mexico City.
‎Apoi, am mers cu duba până în munți
‎pentru a fi inițiat de niște oameni ‎în cultul peyote.
‎Întâi, îți bagă cantități uriașe ‎de peyote în gură.
‎Sunt cantități uriașe, cu stricnină.
‎Te uiți la chestia aia și-ți zici: ‎„E otravă.”
‎Continuă să îndeși.
‎Foarte repede, m-am amețit puternic.
‎Deșertul e deja un fel de experiență ‎psihedelică suprarealistă.
‎Trebuie doar să privești un cactus uriaș.
‎Ești într-o lume ‎extraterestră, primordială.
‎Sting...
‎Apoi, m-au legat la ochi ‎cu alți trei inițiați.
‎Când ai ochii închiși,
‎ești într-o lume 3D a desenelor animate.
‎Ești într-un fel de film despre spațiu.
‎Am fost nevoiți să urcăm pe muntele sacru,
‎am uitat numele muntelui sacru, ‎legat la ochi,
‎amețit de la peyote,
‎în soarele amiezii.
‎Așa că am început să urc pe munte ‎și era mult de urcat.
‎În fine, am ajuns în vârf pe înserat
‎și am simțit că îmi e stropit capul.
‎Mi-am zis că-mi fac duș, ‎fiindcă eram murdari.
‎Am deschis ochii și am văzut că e sânge.
‎Am întrebat ce e și mi-au zis ‎că e sânge de cerb, ritualul.
‎Curgea sânge de cerb peste mine.
‎Se întâmpla în timpul cometei Halley.
‎Cometa Halley e extraordinară, ‎mai ales când consumi peyote,
‎pentru că pare un dragon înflăcărat.
‎E înfricoșător și amenințător.
‎Dar nu m-a speriat la fel de mult ‎ca acest concept al mortalității,
‎care e o constantă pentru mine.
‎A fost ceva...
‎dificil și important, cred.
‎PROGRAM EDUCATIV SPECIAL - LSD
‎Drogurile sunt grozave.
‎Substanțele psihedelice sunt super.
‎Ador halucinogenele.
‎Dă-mi și mie puțin!
‎Sunt doar câteva dintre lucrurile ‎pe care le veți auzi pe un teren de joacă.
‎Vă sperie?
‎Ar trebui.
‎Căci copiii de azi se aprind,
‎se conectează și abandonează.
‎Cum să rezolvăm noi, încuiații, ‎trendul ăsta înfiorător?
‎Ne uităm la videoclipuri ca ăsta,
‎despre o fetiță, să-i spunem Emily,
‎pentru că așa o cheamă,
‎și experiența ei...
‎negativă.
‎EXPERIENȚA NEGATIVĂ
‎Salutare! Ce faceți?
‎Emily, dau o petrecere în seara asta
‎și ar fi super dacă ai veni.
‎Nu uita că urma să ne distrăm ‎la tine acasă,
‎sub supravegherea mamei tale.
‎Părinții au reputație proastă,
‎dar nu e așa rău în preajma lor.
‎Haide, Emily! Va fi distractiv. ‎Vor fi multe droguri acolo.
‎Bine. Poate ne vedem acolo.
‎În fond, cât de rău ar putea fi?
‎Cine e pregătit pentru droguri?
‎Am niște LSD,
‎niște ciuperci,
‎acid, niște Rai Albastru, ‎Ceață Purpurie...
‎Am Cer Albastru pe Marte,
‎Proteza Bunicii.
‎Am Pac-Man...
‎Avem Super Mario, Luigi,
‎avem Regan și niște Soare Portocaliu...
‎De acord!
‎Soarele Portocaliu sună bine.
‎Are multe denumiri, Emily,
‎dar nu e nevoie să fii un tocilar ca Maya ‎ca să știi cu ce echivalează...
‎o experiență negativă.
‎Haide, Emily, încearcă una!
‎Poate doar una.
‎- N-o face! ‎- Gândește-te la viitor, Emily!
‎Cred că am o experiență...
‎ciudată...
‎Așa e mereu în filme.
‎N-au nimerit-o absolut niciodată.
‎În filme, vor folosi mereu ‎un obiectiv cu cadru larg.
‎Vor îngroșa mereu foarte mult ‎vocea persoanei,
‎ca totul să pară distorsionat, ‎iar persoana vorbește...
‎„Băi, am luat LSD!
‎Doamne! Îmi pot simți sufletul.”
‎Singurul lucru dintr-un film, ‎apropiat de realitate,
‎a fost în ‎Spaimă și scârbă în Las Vegas.
‎Într-o scenă, Johnny Depp e în cazinou,
‎iar podeaua începe să arate ‎ca și cum s-ar mișca.
‎Când am văzut asta, am exclamat: ‎„Da! Așa e când iei LSD.”
‎Nu știu cât LSD ați luat,
‎dar constanta experiențelor mele de atunci
‎e că mi se întâmplau lucruri ‎când luam LSD,
‎care nu mi s-ar fi întâmplat altfel.
‎Lucruri ciudate ‎și, în cazul ăsta, groaznice.
‎LUCRURI CIUDATE ȘI GROAZNICE
‎Salut! Sunt Anthony Bourdain.
‎Mi-a plăcut mult LSD-ul.
‎Am devenit adolescent ‎chiar la finalul anilor '60
‎și am fost foarte dezamăgit ‎de faptul că ratasem oarecum
‎toată era hippy.
‎Citisem despre ea în revista‎ Life
‎când aveam nouă, zece ani, ‎și părea foarte tentant.
‎Abia așteptam să mă fac mare, ‎să ajung la San Francisco,
‎ca să iau LSD.
‎Lumea sărea de la geam. ‎Trebuia să fie interesant.
‎Părinții mei erau îngroziți...
‎deci asta era o încurajare.
‎Știu că eram fascinat ‎de operele lui Hunter S Thompson.
‎Când spun „fascinat”, înseamnă...
‎că Hunter Thompson ‎era modelul nostru absolut
‎și că voiam să fim exact ca el.
‎Există o imagine a lui Thompson...
‎Ai o experiență proastă, privești în jos
‎și o vezi pe bunică-ta, moartă, ‎cu un cuțit în dinți, urcând pe picior.
‎Ni s-a părut amuzant și...
‎Am vrut nu neapărat să trăim ‎cât să supraviețuim experienței.
‎Ne-am pregătit într-un weekend ‎pentru o călătorie retro.
‎Le-am zis alor mei ‎că voi dormi la prietenul meu,
‎în weekend.
‎El folosise mașina și era începător.
‎Aceasta era esența în jurul căreia ‎ne-am construit planul.
‎Întâi, am cumpărat droguri.
‎Mult LSD, niște iarbă, ‎niște hașiș libanez,
‎gin Gordon's ‎și două navete de bere Maximus.
‎Nu știu de ce am ales marca aia.
‎De asemenea, iar asta e important:
‎niște metaqualonă.
‎Și am început să iau multe droguri, ‎inclusiv LSD.
‎Și ne-am îndreptat ‎spre inima Munților Catskill.
‎Așa că am eram pe drum, ‎sub efectul LSD-ului,
‎și am întâlnit două autostopiste.
‎Erau tinere cu aspect atrăgător, ‎dansatoare exotice.
‎Una s-a identificat cu numele Panama Ray.
‎Femei versate, în căutarea unei curse.
‎Le-am zis imediat ‎că suntem aprovizionați
‎cu o gamă foarte largă ‎de substanțe interzise.
‎Cum era de așteptat, ‎fetele delicate au devenit interesate.
‎Ne-am întors în camera ei.
‎Și am fumat niște iarbă, ‎am fumat niște hașiș...
‎Atenție! Va ataca!
‎Apoi ne-a amintit ‎că am menționat metaqualona.
‎Și i-am dat una
‎și a lăsat de înțeles că nu era de ajuns,
‎că ar lua două.
‎Două, de 400 mg.
‎Drăciile aveau o putere de neegalat,
‎metaqualonă forte ca naiba.
‎Panama a început, și de la lichior,
‎să fie foarte amețită, ‎pe măsură ce pastila își făcea efectul.
‎În momentul acela, eram la apogeu, da?
‎Atunci, lucrurile au început s-o ia razna.
‎Situația s-a complicat rapid.
‎Panama a început să-și prezinte ținutele ‎din anii anteriori, din Vegas.
‎Brusc, în mijlocul defilării, ‎Panama și-a dat ochii peste cap
‎și s-a prăbușit pe podea ‎moartă de-a binelea.
‎Murise de la supradoză!
‎Noi îi dădusem drogurile ucigașe!
‎Îmi imaginam deja elicopterele poliției ‎cu farurile de căutare,
‎ce aveau să ajungă acolo în orice clipă.
‎Mă așteptam la unități speciale, ‎cu berbeci,
‎spărgând ferestrele și ușile.
‎Ce facem acum?
‎Părinții mei cred că dorm la tine acasă
‎și suntem foarte drogați.
‎Pe drum spre motel,
‎cerul era plin de culori ‎și de cercuri concentrice,
‎de lucruri ciudate și minunate.
‎Acum a devenit urât și paranoic.
‎Realitatea a dat buzna ‎într-un mod agresiv, foarte urât.
‎Înainte să ne dăm seama ce s-a întâmplat,
‎s-a trezit și s-a ridicat...
‎foarte dezinvoltă.
‎Parcă ar fi fost obiceiul ei ‎să se prăbușească mereu.
‎Am băut mult gin și am prizat cocaină ‎de pe Biblia lui Gideon.
‎M-am scuzat ca să merg la toaletă.
‎Mă uitam în oglindă și vedeam
‎o căpetenie indiană ‎cu desene de război pe față, în oglindă.
‎Am văzut... Nu e bine să te uiți ‎în oglindă când iei LSD
‎și fusese o idee chiar proastă.
‎Evitați oglinzile!
‎Acoperiți oglinzile!
‎Nu e bine să te uiți în oglindă.
‎Doamne! Să mă uit în oglindă e ‎cel mai rău.
‎Mă uit și mă-ntreb: ‎„Cine sunt? Pe cine văd?”
‎Vezi prin pielea ta.
‎Pielea ta e mai transparentă ‎când te droghezi.
‎Se vede cum îți curge sângele ‎prin vase și vene.
‎Mai ales dacă ai o stimă scăzută de sine.
‎Am văzut cum fața ‎mi se transformă în capră.
‎Nu contează cum arăți. Acoperă oglinzile.
‎DACĂ EXPERIENȚA E PUTERNICĂ
‎EVITĂ CÂT MAI MULT OGLINZILE
‎Nu te uita în oglindă!
‎Sunt dr. Charles Grob. Se scrie G-R-O-B.
‎Sunt psihiatru.
‎Sunt un cercetător
‎care investighează potențialul ‎unui model de tratament halucinogen
‎pentru a vindeca boli psihice...
‎sau dependența.
‎Am făcut și un studiu aprobat de Guvern, ‎pentru care am avut permisiunea
‎de a folosi alcaloidul din ciupercile ‎halucinogene, psilocibina,
‎într-un tratament pentru cei cu cancer ‎în stadiu avansat,
‎cu anxietate reactivă.
‎În general, calitatea vieții lor ‎s-a îmbunătățit vizibil.
‎N-au fost experiențe negative,
‎n-a avut nimeni ‎o reacție fiziologică gravă.
‎Cel puțin, am descoperit ‎că acest model de tratament avea potențial
‎și merita investigații ‎ulterioare, controlate.
‎Să vorbim cu tinerii care au avut motive ‎să aleagă LSD-ul.
‎Să vorbim și cu doctori, psihologi ‎și alți experți
‎care au încercat chiar ei LSD.
‎Singura dată când cred că am reușit ‎să mă înțeleg a fost sub efectul LSD.
‎Lucrurile erau foarte clare.
‎N-am avut o experiență scurtă și negativă.
‎A fost una lungă și foarte frumoasă.
‎Aveam ținute potrivite pentru LSD,
‎muzică potrivită pentru LSD,
‎machiaj pentru LSD...
‎Pentru mine, era...
‎un drog ritualic.
‎Vrei să te uiți la casa mea?
‎Bine, casa mea e casa LSD.
‎A afectat totul.
‎NORMALUL LSD
‎Pentru mine e amuzant ‎să vrei istorioare despre droguri.
‎Însăși natura solicitării voastre…
‎Dacă iei droguri cum trebuie, ‎nu poți fi coerent.
‎Bună! Sunt Carrie Fisher și...
‎Am luat mult LSD.
‎Cred că am auzit de LSD ‎de la John Belushi.
‎Dar nu mă deranja...
‎Pe atunci, nu mă afectau drogurile.
‎Nu intrasem în zona de droguri
‎care, în final, ‎aveau să contribuie la prăbușirea mea,
‎adică opiaceele.
‎Ar fi greu să ajungi...
‎Ce? O să ajungi dependent de LSD? Nu.
‎Și e un drog greu de luat.
‎Așa că eu aș organiza excursii
‎în diferite locuri din lume, ‎doar ca să iau LSD acolo.
‎Aș face lucrurile astea și aș uita...
‎că arăt ca o femeie
‎numită Prințesa Leia ‎sau ce am reprezentat eu pentru oameni.
‎Așa că nu e o idee genială să iei LSD ‎și să fugi de colo-colo.
‎Așa că, da, am mers în Seychelles.
‎Am luat LSD și...
‎Doamne! Eram...
‎Eram pe plajă și era pustie.
‎Așa că eram cu camera mea de filmat,
‎cu film pe opt mm.
‎Îmi filmam prietenul
‎și, pe măsură ce făceam asta, deodată...
‎Am simțit...
‎o perturbare a Forței.
‎Tăiați asta.
‎Oricum, mă întorc și... Apropo...
‎Nu cred că eram dezbrăcată, ‎dar eram cu sânii goi.
‎Ne-am întors
‎și am văzut un autobuz plin de japonezi ‎care tocmai sosiseră.
‎Se pare că eram în locul
‎în care erau aduși turiștii ‎de la toate hotelurile, ca să ia prânzul.
‎În acel moment, m-am simțit prințesa Leia, ‎într-un mod profund
‎și fără a fi îmbrăcată.
‎Am luat LSD și-am exclamat:
‎„Înțeleg! E logic acum.”
‎De fapt, când mi s-a zis prima oară ‎că am tulburare bipolară,
‎am mers la un doctor și i-am zis:
‎„M-am simțit normală luând LSD.”
‎De ce s-ar simți normală luând LSD ‎când era pe culmile celebrității...
‎Poate că are legătură ‎cu cât de nefiresc i s-a părut
‎să fie o persoană publică,
‎cât de deconectată ar fi putut fi ‎de ea însăși.
‎Și poate că experiența LSD i-a permis
‎să acceseze un element esențial ‎al personalității ei
‎și, astfel, a putut fi mai autentică.
‎În fine, idee e că am luat ‎LSD-ul făcut de Owsley.
‎Ne-am amețit rău de tot.
‎Eram în Central Park.
‎Mă țineam de pământ,
‎fiindcă era greu să rămân pe planetă.
‎Mă uitam la... o ghindă
‎și se mișca mult.
‎N-am văzut niciodată lucruri ireale.
‎Am văzut lucruri care erau acolo... ‎dar purtându-se nefiresc.
‎Dumnezeule! Tu ești Carrie Fisher!
‎Ești chiar prințesa Leia!
‎Doamne! Sunt un mare fan al tău!
‎Și se poartă nefiresc...
‎Uite! L-am luat de la un târg.
‎Și nefiresc...
‎Vorbesc cu tine ‎fiindcă ești drogată turtă!
‎Nu! Eu... Nu!
‎Așa că a trebuit să mă uita la ghinda asta
‎făcându-și propria regie.
‎Ești actriță. Te pot întreba ceva?
‎Zi-mi ce părere ai, da?
‎Sunt o nucă.
‎Sunt nebun.
‎Sunt o nucă.
‎- Ce părere ai? Încă e... ‎- Taci!
‎Nu-ți place.
‎Deci, în acel moment,
‎ghinda era aproape să fie iar ea însăși.
‎Să nu spui ce ai văzut!
‎Nicio vorbă!
‎Ca psiholog,
‎trebuie să-ți spun ‎că tot ceea ce crezi că înțelegi
‎nu se potrivește cu faptele.
‎Tot ceea ce ai putea înțelege
‎poate fi de la o dezamăgire ‎pe care o analizezi.
‎Deci, vrei să încerci diferite dezamăgiri,
‎iar apoi încerci să le înțelegi, ‎așa cum psihologii analizează visele.
‎Dacă nu ești instruit adecvat,
‎nu poți face asta singur.
‎Drogurile îți schimbă radical ‎starea de conștiință.
‎Astfel, riscați o psihoză
‎sau „o experiență negativă”.
‎Experiența negativă e minimizată ‎controlând starea și mediul.
‎„Starea” reprezintă omul ‎care are experiența,
‎starea de spirit, ‎vulnerabilitățile, intenția acestuia.
‎„Mediul” e locul în care o faci, ‎cât de sigură este ambianța.
‎Nu luați LSD cu străini,
‎cu cei care se dau drept prieteni ‎sau cu prieteni ai prietenilor.
‎Alegeți bine anturajul.
‎Nu luați niciodată LSD cu ticăloși. ‎Nu vrei să ți se facă așa: „Ai o criză?”
‎„Simți?
‎Simți cum îți cedează mintea?”
‎Ce nebunie…
‎„Vezi elefanți roz, amice? ‎Vezi elefanți roz?”
‎Dacă ai o tristețe, o problemă mare,
‎pot fi accentuate periculos.
‎Nu vrei să-ți treacă o mulțime ‎de gânduri nebune prin cap.
‎Probleme cu care te confrunți: ‎„Tocmai m-am despărțit
‎sau m-au prins masturbându-mă ‎la automatul de cafea”,
‎fiindcă vinovăția și rușinea aia
‎devin mai mari.
‎Trebuie să fii puternic psihic.
‎E o experiență ‎pe care trebuie să o trăiești singur...
‎...cu prietenii.
‎Stai cu prietenii buni ‎într-un spațiu închis,
‎nu închis, cu vedere, ‎și bucură-te de vedere.
‎Aș sugera pădurea. Exact, în pădure.
‎Apă în apropiere, un curs de râu,
‎copaci și frumusețe.
‎Oamenii îți zic mereu să alegi o pajiște ‎sau un loc natural,
‎și o fi grozav, dar n-am încercat. ‎Am ales mereu New Yorkul.
‎Prima dată când m-am drogat la New York, ‎am crezut că taxiurile vor să mă omoare.
‎Nu alege orașele!
‎DACĂ EXPERIENȚA E PUTERNICĂ
‎CONTROLEAZĂ-ȚI STAREA ȘI MEDIUL!
‎Iar acum revenim la‎ Experiența negativă.
‎Toți îți vor spune ‎că e în regulă să experimentezi,
‎dacă-ți controlezi starea și mediul.
‎Dar singurul lucru sigur
‎e că ești pregătit să începi...
‎o experiență negativă.
‎EXPERIENȚA NEGATIVĂ
‎„Portocală”, prieteni la cataramă?
‎Nu știu. „Cataramă-portocală”?
‎Vă purtați foarte ciudat.
‎Da. Terminați! Nu mai e amuzant.
‎Știi ce ar fi amuzant? Să sar pe geam!
‎E o idee excelentă!
‎Da. Fă-o!
‎Bine!
‎Ce? Nu!
‎Nu pe geam!
‎Drogurile te aduc în culmea fericirii... ‎până când n-o mai fac.
‎Bună! Sunt Nick Kroll și vă avertizez ‎despre experiența drogurilor.
‎A fost foarte distractiv, ‎dar vreau să avertizez oamenii.
‎ÎMI IUBESC PRIETENII
‎Acum doi ani,
‎eram la petrecerea burlacilor, ‎cu prietenii mei,
‎am închiriat o casă în Malibu
‎și am cumpărat niște ciuperci,
‎fiindcă tipii trecuți de 35 de ani
‎caută să evadeze.
‎Oamenii fumau salvie, ‎deci, era un eveniment stilat.
‎Eram pe o plajă privată în Malibu.
‎Am luat toți ciuperci.
‎Am mai luat câteva: ‎„Da. E super. Sunt bune.”
‎Îmi iubesc prietenii!
‎Ne simțeam bine cu toții.
‎Mă gândeam: „Sunt în apă, sunt drogat, ‎am 90% șanse să mă înec,
‎dar mă simt bine ‎să mă contopesc cu Pământul.”
‎Am ieșit din apă. Eram pe plajă acum.
‎Am amețit
‎și m-am așezat. Mâncasem ‎mai multe ciuperci decât ceilalți.
‎Am văzut că prietenii mei ‎au început să adune alge.
‎Am văzut și mi-am zis ‎că înțeleg ce se va întâmpla acum.
‎Au ieșit din apă.
‎Au apărut cu vreo 20 de kilograme,
‎i-am văzut ridicându-le
‎și punând toate algele pe corpul meu.
‎Și am fost...
‎încântat.
‎Algele au început să se miște pe mine ‎și am zis: „Sunt monstrul algelor.”
‎Sunt monstrul algelor!
‎Nici nu concepeam să dau jos...
‎resturile alea din mare...
‎Monstrul algelor!
‎A doua zi m-am trezit
‎plin de urme roșii...
‎fiindcă fusesem...
‎acoperit de alge de mare
‎timp de 45 de minute.
‎Nu-mi plac pastilele, ‎dar senzația e grozavă cu LSD.
‎Da, dar poți avea și dezamăgiri crunte.
‎Sunt patru colțuri în intersecție...
‎și ești ghidat de stopuri
‎sau de semnul verde ‎sau roșu de la semafor.
‎Știu că mi-am zis deodată:
‎„Vreau să ajung acolo...”
‎Și, în loc să ajung din punctul A ‎în punctul B, în punctul C, am zis:
‎„Aș putea merge direct ‎din punctul A în C!”
‎Și pare o tâmpenie, ‎dar a fost o reacție de la LSD.
‎Apoi, am rămas mereu cu ideea asta:
‎„Dacă nu se uită nimeni, ‎pot merge direct la punctul C,
‎sărind peste prostia cu punctul B.”
‎BUFNIȚA ALBĂ
‎Deci, eu sunt Kathleen.
‎El e Adam, suntem căsătoriți, ‎amândoi suntem muzicieni. Zi!
‎Ceea ce voiam să vă povestesc...
‎e că...
‎N-am avut niciodată o experiență negativă ‎cu LSD-ul sau cu ciupercile,
‎ceva ciudat.
‎La sfârșitul anilor optzeci, ‎conduceam cu trei prieteni...
‎Prietenul meu, Money Mark, ‎mi-a zis sa merg în Baja.
‎Eu și trei femei eram ‎în mijlocul pustietății,
‎în Mexic.
‎Prietena mea a zis: ‎„Am două porții de LSD...
‎Ar trebui să le luăm!”
‎Le-am pus în suc și am băut toți.
‎A explodat o anvelopă.
‎Eram cu trei femei ‎în mijlocul pustietății.
‎Nu știu să schimb o anvelopă, ‎nici dacă aveam.
‎Când povestesc, nici nu știu...
‎Nu știa să schimbe o anvelopă!
‎Nu știu dacă am căutat să vedem ‎dacă avem.
‎Când ne gândeam că e chiar sinistru...
‎o bufniță albă a zburat ‎chiar pe deasupra noastră
‎și ne-am zis: „E un semn...
‎se va întâmpla ceva grozav!”
‎Două dube pline de tipi,
‎oameni maturi,
‎au oprit și am zis: „E grozav!
‎Fir-ar! E cam ciudat.”
‎Au dat ture ‎în jurul mașinii, verificându-ne...
‎Erau trei fete sexy acolo.
‎Dacă merg cu ei,
‎mă duc la un tip care are anvelope.
‎Am zis: „Uitați ce e! ‎Nu știu dacă o să mă întorc.”
‎Ne-am îmbrățișat toți patru
‎și ne-am urat baftă.
‎Așa că am condus întruna ‎și am cotit mai înspre munți.
‎Parcă eram într-un film.
‎Erau niște moși ‎care stăteau lângă un foc de tabără.
‎Și erau două barăci din cărămidă.
‎Am întrebat: „Acolo?”
‎Din baracă a ieșit cel mai mare om ‎pe care l-ați putea vedea vreodată.
‎În salopetă, fără cămașă.
‎Contre-jour.
‎Cu cel mai mare ciocan ‎pe care l-ați putea vedea.
‎Eram speriat, iar ei râdeau de mine.
‎Se întoarce ‎și, apoi, începe să lovească în ușă.
‎Deschide ușa și zic:
‎„Bine. Până aici...
‎Ori lupt cu toți ca să scap, ‎ori văd ce e în cameră.”
‎A aprins lumina și era plin de anvelope.
‎Era plin de anvelope! ‎Era un grup bisericesc.
‎Cele două dube erau ale bisericii.
‎Ne-au condus,
‎ne-au dat și indicații...
‎S-a sfârșit cu bine.
‎Datorită bufniței.
‎Ăsta e creierul tău.
‎Ăsta e creierul tău ‎sub influența drogurilor.
‎Ăsta e creierul tău pe sendvișul meu.
‎E delicios.
‎Ați auzit mereu aceeași poveste ‎despre LSD.
‎Un tânăr credea că poate zbura ‎și a sărit de pe o clădire. Ce tragedie!
‎Ce cretin! Dă-l naibii!
‎E un idiot.
‎Dacă credea că poate zbura, ‎de ce n-a încercat de jos?
‎Sunt multe povești cu oameni care sar.
‎Asta era chestia.
‎Circulau multe porcării pe la colțuri,
‎când am început să consumăm, ‎care ne speriau.
‎Ambii mei părinți erau psihologi ‎și lucrau într-un spital de psihiatrie.
‎Modul părinților mei de a-mi spune ‎să nu consum droguri era...
‎Veneau acasă și-mi spuneau
‎ce distruși erau copiii din spital ‎care luaseră droguri o singură dată.
‎Mama zicea:
‎„Un puști a fumat marijuana ‎și era cu feniciclidină,
‎iar acum e nebun. Nu știe ce să facă.
‎Își bagă pumnul în fund. Atât face.”
‎Asta era o poveste ‎pe care mi-o spunea mama.
‎Așa că mi-era prea frică de Dumnezeu, ‎ca să iau orice fel de droguri.
‎Nu m-am drogat. ‎Asta până am mers la Amsterdam.
‎CIUPERCILE N-AU EFECT
‎Sunt Paul Scheer.
‎Și asta e povestea mea ‎despre cum să te droghezi ridicol de mult.
‎Am mers la Amsterdam cu niște amici ‎comedianți pentru spectacole.
‎Mi-am zis: „E Amsterdam! ‎Marijuana e legală...
‎Pot mânca și ciuperci! O să fie grozav.
‎Rezervăm o zi pentru ciuperci.”
‎Am mers la un shop.
‎Acolo ți le aduc ‎ca pe diamantele de la Tiffany's.
‎Aveau diferite tipuri de ciuperci,
‎iar noi le alegeam…
‎Îmi amintesc că am ales ceva hawaiian.
‎Am fost în Hawaii, mi-a plăcut surfingul. ‎Asta vreau.
‎Ne-am gândit unde să le mâncăm
‎și am ales Muzeul Van Gogh.
‎Așa că am mers la Muzeul Van Gogh
‎și am mâncat ciuperci...
‎Ne-au zis să nu le mâncăm pe toate. ‎Am spus: „Bine.” Mâncam ciupercile.
‎Au trecut cinci minute și am zis:
‎„Nu simt nimic.
‎Ciupercile astea n-au efect.”
‎Păi...
‎Sunt Paul Scheer, în Amsterdam,
‎iar ciupercile nu-și fac efectul.
‎Așa că am mâncat mai multe, ‎apoi, mai multe.
‎O să mă bucur de artă.
‎Sunt Paul Scheer, în Amsterdam.
‎M-am uitat la un tablou,
‎care era cu ciori peste un lan de porumb.
‎Nu știu de ce, mi-a atras atenția.
‎„E foarte interesant. Ia te uită!”
‎Văd sub ciori!”
‎M-am întors...
‎M-am convins singur că, dacă mă întorc,
‎o să văd părți din tablou care nu există.
‎Băga-mi-aș să-mi bag!
‎Uită-te cât porumb!
‎Dintr-odată, am simțit ‎că păsările vin spre mine
‎și că sunt în mijlocul lanului.
‎Ce naiba?
‎E un muzeu popular. ‎Familii, toți oamenii erau acolo...
‎iar eu stăteam ‎la vreo zece centimetri de tablou,
‎aproape în cap.
‎Făceam așa: „Da, da...”
‎Se transforma și se mișca. ‎Am zis: „Van Gogh, ce geniu!”
‎Îl înțeleg pe Van Gogh!
‎Apoi am simțit că mi-e cald. ‎Am zis: „E cald aici, transpir.
‎Trebuie să ies.”
‎Am ajuns înapoi la casa în care stăteam.
‎Am zis: „Băieți...
‎Trebuie să mâncăm la McDonald's.”
‎Toți au zis: „Da!”
‎M-am gândit că eram într-o țară străină
‎și trebuia să ne ancorăm cu ceva american.
‎Deci McDonald's era calea.
‎Am intrat în McDonalds,
‎mi-au umplut un sac de burgeri,
‎i-am dus înapoi la cazare
‎și i-am aruncat tuturor.
‎Au început să mănânce burgeri
‎și, ca în ‎Alice în Țara Minunilor, ‎când ea ia pastila,
‎toți ne terminăm burgerii
‎și se duce efectul.
‎Am revenit la normal.
‎Am zis: „Mersi, McDonald's. Ne-ai salvat.”
‎N-am încercat la McDonald's, ‎fiindcă nu sunt idiot.
‎Dacă e ceva antitetic
‎pentru o experiență LSD, e un McDonald's.
‎Cele două sunt ca yin și yang.
‎Intri și-ți dai seama…
‎„Sunt în burta bestiei.
‎Am un suflet ‎și sunt într-o cușcă fără suflet.”
‎TOTUL E CONECTAT
‎Bună! Sunt Rob Corddry.
‎Un psihonaut.
‎În sindicatul actorilor.
‎Odată, mâncasem ciuperci
‎și am stat în fața oglinzii,
‎drogat la maximum, amețit cât se poate.
‎Mă holbam la mine, în oglindă.
‎Mi-am scos cămașa,
‎o chestie care m-ar deranja de obicei,
‎dar, în acest moment, ‎nu mai ai tulburare dismorifcă corporală.
‎Vezi lucrurile așa cum sunt cu adevărat.
‎Oricât de mult ar străluci ‎și ar face valuri.
‎Corpul tău respiră oricum.
‎M-am uitat la corpul meu și la fața mea,
‎așa cum sunt ele cu adevărat.
‎Fața mea era complet diferită.
‎Am înțeles că trupul e o cochilie.
‎Mi-am văzut eul interior, nu reflecția.
‎M-am simțit mai important ‎decât corpul meu.
‎M-am gândit: „Asta e.
‎„Suntem materie. Totul e conectat.”
‎Apoi m-am uitat în oglindă,
‎iar ceea ce vedeam părea...
‎ca și cum toată lumea eram eu.
‎Vedeam totul. Totul era conectat.
‎Era bine.
‎Cică trebuie să eviți oglinda ‎când ești drogat,
‎dar eu zic: „Nu pleca din fața oglinzii!”
‎DACĂ EXPERIENȚA E PUTERNICĂ
‎UITĂ-TE ÎN OGLINDĂ
‎Uită-te în oglindă!
‎Știu că mă uitam în oglindă.
‎Fața mea s-a transformat în gargui.
‎A fost o nebunie. Am fost uimit.
‎Când crești într-o comunitate urbană, ‎într-un cartier,
‎ne gândim că LSD-ul
‎e cum e cocaina, fenciclidina, ‎„praful îngerilor” sau metamfetamina.
‎„De ce ai lua LSD?”
‎Pe măsură ce îmbătrânești,
‎începi să consumi ciuperci și-ți dai seama
‎că nu sunt decât ciuperci și mucegai,
‎pe când LSD e ceva grozav.
‎IUBIȚI-VĂ UNII PE ALȚII
‎Știu când am luat LSD prima oară. ‎A fost acum câțiva ani.
‎M-am simțit pregătit
‎să mă contopesc cu planeta,
‎cu universul.
‎A fost o nebunie. Era o femeie frumoasă.
‎Ea mi-a prezentat LSD-ul prima oară.
‎Tot ce-mi amintesc e că-l avea pregătit ‎ca pe niște biscuiți.
‎Din fericire, când m-am dat la ea,
‎atunci a început ‎să-și facă efectul LSD-ul.
‎Am început să ne atingem și să ne distrăm.
‎Ce bine era!
‎Totul era mai intens.
‎Vedeam tot felul de rahaturi.
‎Simțeam tot felul de rahaturi.
‎Culorile se mișcau. Le auzeam.
‎Puteam gusta culorile.
‎Ce gust poate avea o culoare? Înțelegi?
‎Dintr-un motiv oarecare,
‎tot ce mi-a făcut ea mi s-a părut...
‎uimitor.
‎De două ori mai intens.
‎Extraordinar.
‎Și, devine un pic explicit,
‎e un pic vulgar, un pic obscen, înțelegi?
‎Mă înțelegi, dar...
‎Ce să zic? Asta e viața.
‎Nu mint.
‎Mi-a ieșit un curcubeu din sculă.
‎Și a ieșit cu un sunet ‎ca de pian sau așa ceva.
‎Habar n-am de ce era un curcubeu
‎care mi-a ieșit din penis.
‎Nici nu-mi place curcubeul.
‎Și m-am trezit a doua zi și i-am zis...
‎I-am zis amicului meu: „Băi...
‎Am aflat ce înseamnă viața.”
‎Și am zis:
‎„E iubire față de semeni.”
‎Mi-a zis:
‎„Că bine zici.”
‎A fost prima oară când am luat LSD.
‎Dar fiecare decide pentru el,
‎fiindcă nu sunt ‎susținătorul psihedelicelor.
‎Eu mă simt bine.
‎Dar nu sunt pentru toată lumea.
‎Eu sunt artist și e stilul meu de viață.
‎Iau psihedelice,
‎ca artiștii rock din anii '60...
‎The Castaways...
‎Jefferson Airplane...
‎Rolling Stones luau și ei, ‎dar și Beatles, normal.
‎Jimi...
‎Cine cântă „Hurdy Gurdy Man”, Donovan?
‎O experiență adevărată din anii '60...
‎era: „există vreo soluție ‎pentru suferința lumii?”
‎Fiindcă, până în octombrie 1966,
‎LSD era legal
‎și era folosit în moduri benefice, ‎extraordinare, după cum știm.
‎Acum știm, din cercetare, ‎că a ajutat foarte mulți oameni.
‎Anxietatea scade.
‎Cei care sunt muribunzi și iau DMT... ‎Știți povestea...
‎Le e administrată niște psilocibină
‎și, deodată, anxietatea lor dispare,
‎fiindcă acum simt...
‎că totul e normal.
‎N-am luat niciodată ayahuasca sau DMT.
‎Mi-e teamă, moșule.
‎Poate că voi ajunge să iau într-o zi,
‎când voi avea curaj.
‎DMT e biletul expres...
‎...către materia primordială.
‎Dacă vrei să vezi cum e să fii ‎doar o ființă organică,
‎să-ți privești ego-ul ‎disipându-se în nimic,
‎fumează niște DMT și asta vei trăi.
‎Vei simți asta imediat și vei avea ‎contact direct cu extratereștri, culori,
‎tipare antice, geometrie sacră și...
‎E extraordinar.
‎Mă numesc Zach Leary
‎și am crescut cu Timothy Leary.
‎A fost un filosof și psiholog american ‎de la sfârșitul secolului al XX-lea.
‎Prima dată când tata ‎a luat psilocibină în Mexic,
‎celebrul citat al experienței lui era:
‎„Am învățat mai multe în cele patru ore ‎decât în cei 20 de ani de psihologie.”
‎Desigur, psihologul și psihiatrul ‎vor să folosească LSD
‎la tratarea bolilor mintale. ‎Cred că LSD va fi cel mai bun...
‎leac pentru boli mintale
‎când psihologii vor ști să-l folosească.
‎Iar, în 1963, a fost...
‎concediat destul de protocolar ‎de la Universitatea Harvard,
‎fiindcă a făcut experimente psihedelice ‎cu studenții de master și doctorat.
‎Timothy Leary, Ram Dass,
‎Terence McKena și toți acești oameni
‎care și-au dedicat viața ‎explorării acelor tărâmuri
‎și care aveau și cunoștințele ‎și talentul ca să le poată studia
‎au fost opriți.
‎Așa că am dat-o în bară.
‎A fost păcat că investigatori psihedelici ‎din generația anterioară
‎au fost opriți brusc din cercetarea lor,
‎fiindcă studiau ‎niște descoperiri foarte importante.
‎Și au dezvoltat modele noi de tratament,
‎care credem că încă ar trebui ‎să fie explorate azi,
‎fiindcă ar putea oferi ‎o mare perspectivă și speranță
‎pentru cei care suferă de tulburări
‎pentru care psihiatria clasică ‎nu are prea multe de oferit.
‎Sunt multe întrebări de bază despre LSD ‎care rămân fără răspuns.
‎E mult de lucru.
‎O mare parte din cercetări importante ‎urmează să fie făcute.
‎Cândva, poate vom găsi răspunsurile.
‎Oamenii întreabă mereu...
‎care au fost cele mai bune experiențe ‎avute cu tata luând psihedelice.
‎Au fost concertele Grateful Dead.
‎Viziunile au fost...
‎Doamne! Mi-amintesc capul lui Jerry Garcia ‎umflându-se de zece ori...
‎Grateful Dead fără droguri erau în regulă.
‎Dar, cu droguri, erau foarte buni.
‎Concertele Grateful Dead.
‎Cel mai bun loc pentru experiențe, ‎fiindcă era un loc foarte sigur.
‎Existau dotări
‎și zone de improvizație
‎doar pentru consumatori.
‎Deși nu eram atent la muzică,
‎cred că am fost la concerte...
‎da, cred că de vreo 11 sau 12 ori.
‎Îmi place Jerry Garcia.
‎Recunosc public. Nu mi-e rușine.
‎Apreciez Grateful Dead. ‎Am fost la facultate, sunt alb…
‎Am urcat pe scenă cu Grateful Dead
‎și am adormit în fața uneia dintre boxe.
‎La concert, așa sunt tipii ‎care au o experiență plăcută. Așa merg.
‎Merg cu capul înainte. ‎„Întâlnire de gradul unu cu viața!”
‎Și așa sunt tipii ‎care au o experiență negativă:
‎Merg cu genunchii în față...
‎Pun orice la înaintare, dar nu capul,
‎ca să se confrunte ‎cu răul care-i așteaptă.
‎Odată, am luat o cantitate greșită.
‎Am luat atât de mult, ‎că m-am uitat la Mickey și i-am zis:
‎„Nu pot termina, o să merg în cabină.”
‎Talgerele mi se topeau.
‎Poți să consumi prea mult și e o greșeală.
‎Am venit acasă și eram încă foarte drogat.
‎Nu-ți revii pe loc, desigur.
‎Și m-am așezat politicos ‎la masa părinților mei din sufragerie.
‎Era micul dejun, abia răsărise soarele. ‎Mama servea micul dejun.
‎Mi-a dat o farfurie cu ouă ‎care parcă făceau un dans modern pe scenă.
‎Era plin de piruete...
‎Totul se mișca, dansau și cârnații,
‎făcând mici clădiri și forme.
‎„Cum e micul dejun, Billy?” „Bun...”
‎Nu puteam mânca.
‎Și acum, înapoi la ‎Experiența negativă.
‎Vă place că vi se întâmplă lucruri ‎care nu v-ar plăcea să vi se întâmple?
‎Firește că nu.
‎Exact asta s-ar întâmpla, ‎dacă ați merge la o petrecere cu droguri.
‎La toate petrecerile cu droguri ‎există un farsor.
‎Misiunea lui: ‎să vă drogheze, fie că vreți sau nu.
‎Planul lui:
‎doza.
‎EXPERIENȚA NEGATIVĂ
‎- Luați! ‎- Haideți!
‎Suc de portocale!
‎- Luați o înghițitură. ‎- Beți!
‎- O înghițitură!
‎Păi...
‎Dacă ei nu vor sucurile astea proaspete, ‎eu le vreau.
‎Da. Și eu.
‎De ce e totul ca un curcubeu electric?
‎Da! Pot vedea tot universul.
‎Păreți drogați.
‎Nu... N-am luat droguri!
‎Nu aș face asta niciodată!
‎Ai văzut dragonul?
‎Sigur nu sunteți drogați?
‎Sunt sigur că sunt drogați.
‎Li s-au dat niște doze!
‎Am pus zece timbre de LSD ‎în sucurile lor.
‎Nu mi-am dorit asta!
‎N-o să mai fiu niciodată la fel!
‎E greșit să dai o doză cuiva,
‎fiindcă îi afectezi psihicul.
‎Ești responsabil ‎pentru cum va fi 12 ore
‎și, dacă nu a mai luat LSD, ‎chiar n-ai dreptul să faci asta.
‎Când am luat drogul ‎minunat și celebru LSD,
‎luam cina cu dentistul nostru.
‎Ni l-a pus în cafea și nu ne-a zis.
‎Nu mai auzisem de LSD.
‎E bine că nu mai auzisem,
‎fiindcă există atâta paranoia...
‎care gravitează în jurul drogului, ‎încât, cine îl ia acum,
‎are o experiență negativă din start.
‎Când mi-am dat seama că luasem LSD...
‎experiență negativă, un tunel întunecat. ‎M-am închis în mine.
‎DOZA
‎Bună! Sunt Rosie Perez, ‎adică vedeta portoricană. ‎Holla!
‎Era Anul Nou, la sfârșitul anilor '80.
‎Eu și una dintre surorile mele ‎mergeam la un club de noapte,
‎în Alphabet City.
‎N-au vândut niciodată alcool ‎în clubul ăsta.
‎Atmosfera era...
‎„Ne place muzica, dansul, ‎avem grijă de corpul nostru, de sănătate.”
‎Aveau doar punci sau fructe acolo.
‎Am mers la bar, am văzut barmanul ‎care ne-a zis: „Ce faceți, fetelor?
‎Vreți să vă combinați?” Am zis: „Sigur!” ‎Întreabă: „Da?” „Da, bine” am zis.
‎Și ne-a dat un punci.
‎L-am dat pe gât și am început să dansăm,
‎am transpirat, ne-am întors...
‎„Ne mai dai un punci?”
‎El a zis: „Serios?”
‎Am spus: „Da, e foarte bun!”
‎Zice: „Bine...”
‎Am mai băut un pahar.
‎Dintr-odată...
‎tot clubul de noapte ‎a început să se lărgească.
‎Podelele din lemn
‎făceau valuri ca apa din largul mării.
‎M-am uitat la ele.
‎Am zis: „Ce frumos e... Doamne!”
‎Așa că m-am lăsat pe spate ‎și am început să înot pe podea,
‎fiindcă erau valuri, desigur, nu?
‎Și totul era frumos ‎și toată lumea mă privea.
‎Îmi trăiam momentul de glorie ‎și, deodată, sora mea, Sally, vine
‎și zice: „Ți-au ieșit sânii”. ‎Am înțepenit.
‎M-am uitat în jos ‎și-am exclamat: „Doamne!
‎Sunt superbi!”
‎Și arătau splendid,
‎iar eu eram uimită ‎de frumusețea și de mărimea lor,
‎dar am început să mă uit în jur
‎și am crezut că toată lumea ‎se uita la mine, da?
‎Am devenit paranoică și încercam ‎să-i acopăr, fiindcă nu-mi găseam bluza.
‎Bluza mea plutea în lemnul ca apa, da?
‎Așa că mi-am acoperit sânii așa,
‎iar grăsimea sânilor ‎mi se strecura printre degete.
‎Da? Și era o mișcare...
‎Soră-mea a venit și a început să râdă.
‎A zis: „Hai! Să plecăm de aici!”
‎Am ajuns acasă, am urcat la etaj,
‎iar, când m-am întins în pat, ‎am devenit patul.
‎Corpul meu era patul.
‎Am încercat să mă întorc.
‎Corpul meu era salteaua
‎și mă clătinam pe hol.
‎Tot nu mi-am dat seama că luasem LSD.
‎Și am alunecat.
‎M-am gândit că holul ‎a devenit un tobogan,
‎iar eu am alunecat pe hol până jos.
‎Am exclamat: „Sunt un pat!”
‎Și am alunecat și...
‎Mi-am lovit glezna de cada de porțelan.
‎Apoi, am crezut ‎că piciorul e o chestie imensă
‎care creștea întruna.
‎M-am uitat în sus, iar iubitul
‎mi-a zis: „Ești drogată cu LSD.”
‎Primul meu gând n-a fost: ‎„Doamne! Sunt drogată cu LSD.”
‎Primul meu gând a fost: „Doamne,
‎nu mă pedepsi ‎fiindcă sunt drogată cu LSD.”
‎Fiindcă m-am gândit că merg în Iad.
‎O să ajung direct în Iad.
‎Până atunci, nu băusem alcool,
‎nu fumasem iarbă,
‎nu fumasem țigarete...
‎Nu făcusem nimic. Drogul meu era dansul.
‎Când ți se oferă ‎o băutură gratis într-un club,
‎întreabă ce naiba e în ea.
‎Da.
‎Cealaltă chestie pe care am înțeles-o
‎e că avem nevoie mare de un psiholog
‎cu privire la educația mea catolică.
‎Doamne ferește! Nu mai vreau ‎să fiu împovărată cu atâta vină
‎niciodată în viață.
‎Deci știi ceva?
‎Faptul că am luat LSD m-a ajutat.
‎Efectele mentale ale acestei substanțe ‎sunt extrem de variabile.
‎Sunt complet imprevizibile.
‎Nu se poate anticipa ‎în cazul niciunui individ
‎dacă va avea ‎o experiență plăcută sau negativă.
‎N-au reușit să identifice ‎focarele din creier
‎responsabile de experiența negativă.
‎Dar, în interior, se instalează ‎un sentiment de dezorientare,
‎confuzie,
‎un sentiment de copleșire ‎de către stimuli,
‎niveluri ridicate de anxietate, ‎chiar la limită sau înspre paranoia.
‎Am luat mult LSD, ‎am luat ciuperci, metamfetamină...
‎Nu știu ce a fost asta.
‎A fost foarte rapidă...
‎- ...foarte rapidă. ‎- Da!
‎...dar ai și halucinații.
‎- Transforma lumea din jur... ‎- Da.
‎- ...într-o operă a coșmarurilor tale. ‎- Da.
‎S-a schimbat totul în creierul meu
‎și totul a luat-o serios la vale
‎incredibil de repede.
‎Lucrurile se transformau în sticlă ‎și se spărgeau,
‎apoi își reveneau și se spărgeau iar.
‎Au început să-mi amorțească picioarele.
‎Am început să-mi simt inima ‎bătând în piept, foarte repede,
‎și aveam impresia ‎că o să-mi iasă din cutia toracică.
‎N-am vrut să-i zic nimic soției mele,
‎pentru că nu voiam să-mi confirme ‎cât de puternic e.
‎Mi-ar fi accentuat și mai mult paranoia,
‎făcând coșmarul cu atât mai intens.
‎Am văzut violență, vărsare de sânge,
‎am văzut război, terorism,
‎am văzut decapitări,
‎Am văzut Iadul.
‎La un moment dat, știu că m-am uitat ‎pe geamul mașinii
‎și era o fetiță pe bancheta din spate, ‎lângă noi,
‎care se uita la mine foarte intens.
‎Fetița asta mă poate salva. ‎Fetița asta poate aduce ajutoare.
‎Mă poate scoate din bucluc.
‎Era un copil. Era nevinovată.
‎Îmi amintesc că am încercat ‎să comunic cu ea din priviri,
‎ca un ostatic: „Scoate-mă de aici.”
‎N-am vrut să vorbesc. ‎Nu voiam ca prietenul meu să mă omoare.
‎Așa că făceam...
‎Vedeam un strop de speranță.
‎În final, fetița mi-a făcut un semn
‎și m-am gândit:
‎„E implicată toată lumea.
‎Toată lumea încearcă să mă omoare!”
‎Unii oameni...
‎vor atinge apogeul acestor efecte mentale
‎și vor rămâne așa.
‎De acum înainte, ‎oamenii ăștia sunt nebuni.
‎Sunt Lewis Black.
‎Tot Lewis Black sunt.
‎Asta e tot ce trebuie să zic. ‎Cine sunt. Nu?
‎CINE SUNT EU?
‎Am luat LSD pe la 20 de ani.
‎L-am luat într-un apartament, ‎undeva în Hyattsville, Maryland.
‎Când ajungi în acest punct, ești terminat,
‎iar eu ajunsesem să nu-mi amintesc numele.
‎Și e... Chiar nu-mi aminteam ‎deloc numele meu.
‎Una dintre ancorele ‎dintre tine și cei din jurul tău
‎e chiar numele tău.
‎E important.
‎Cea mai la îndemână soluție
‎era să abordez unul dintre ei ‎și să întreb cum mă cheamă.
‎Dar nu poți, în mijlocul unei experiențe,
‎să abordezi un prieten ‎și să-l întrebi cum te cheamă.
‎Nu știu care e protocolul LSD,
‎dar am zis că nu e bine.
‎Se distrau. Nu aveam niciun motiv ‎să le distrug distracția.
‎Și nici să arăt cumva că aș avea probleme,
‎ca să simtă că trebuie ‎să aibă grijă de mine, și mai rău.
‎Așa că stăteam cu un dicționar,
‎căutând indicii ‎despre care putea fi numele meu.
‎Asta a durat jumătate de oră,
‎ceea ce, când iei LSD, ‎înseamnă vreo 26 de ani.
‎Am băgat mâna în buzunar,
‎fiindcă mi-am dat seama că am un portofel
‎și că-mi puteam găsi numele.
‎Și, cu adevărat, următorul meu gând a fost
‎că mi-e teamă să-mi deschid portofelul. ‎M-am gândit:
‎„Dacă n-am decât cărți Monopoly acolo?”
‎Nu!
‎Mai întâi m-a îngrozit, ‎apoi, nu m-am putut opri din râs,
‎iar, apoi, mi-am găsit numele.
‎Apoi, lucrurile au redevenit normale.
‎Atenție!
‎Numele meu e Lewis Black.
‎Unii se sperie rău.
‎Doar din cauza asta nu-l recomand tuturor.
‎Aș minți să zic că e pentru toți, nu e.
‎Dă-mi-l! Sunt gata. Hai!
‎Nu eram pregătit să iau LSD.
‎A fost o greșeală imensă.
‎PANICA
‎Retrospectiv, n-am știut ‎cât îmi va schimba viața.
‎Fiindcă mi-a schimbat viața mult timp.
‎Mi-am zis: „Bine. O facem. ‎O să fie grozav.”
‎Văzusem recent filmul ‎Hair, ‎care m-a influențat mult.
‎Speram să am un fel ‎de revelație psihedelică
‎cam ca în ‎Hair,
‎cu imagini uimitoare
‎și cu un fel de deschidere
‎spre o altă formă de conștiință,
‎dar nu a fost deloc așa.
‎Era doar frică și anxietate.
‎Iar astea erau amplificate.
‎Ceea ce nu e... ‎Cine are nevoie de așa ceva?
‎Cine vrea un drog pentru asta?
‎Așa că am luat o pastilă,
‎au trecut jumătate de oră, 45 de minute,
‎a trecut o oră...
‎Eram împreună și, desigur, ‎nu se întâmpla nimic.
‎Trecuse o oră și jumătate ‎și tot nu simțeam nimic.
‎Deci, desigur...
‎zic să mai luăm o pastilă.
‎Așa că am mai luat una
‎și s-a întâmplat ceva.
‎Am început imediat să intru în panică.
‎M-am uitat la mână,
‎ca în clișee, ‎întrebându-mă ce era mâna mea.
‎Nu vezi mereu ‎că oamenii se holbează la mână?
‎Sau la degetul mare? ‎Și văd tot universul în deget?
‎Cam așa ceva?
‎Ce se întâmplă în creier când te droghezi?
‎Păi, cam 10% din creierul tău ‎e ocupat de sunet și culoare,
‎încă 10% de conceptul de timp,
‎care se știe că accelerează ‎și/sau încetinește.
‎Și cealaltă parte de 80%?
‎Se holbează la mână.
‎Ce tare!
‎M-am panicat. ‎Am zis: „Să mergem la mine!”
‎Am mers spre locul unde umflau baloanele ‎pentru parada de Ziua Recunoștinței.
‎Am început să fantazez de la ideea aia.
‎Personaje malefice și uriașe se ridicau
‎și ieșeau de pe strada 77.
‎Am fost fan al Vânătorilor de fantome, ‎iar omul de zăpadă din bezea
‎mi se părea că vine ‎dinspre Central Park West...
‎Apoi mi-am dat seama rapid ‎că nu știam unde sunt,
‎cine eram
‎sau care era contextul vieții...
‎Am decis că trebuie ‎să vorbesc cu părinții mei,
‎ca să le spun ce mi se întâmpla.
‎Iar ai mei erau plecați la filmările ‎unui episod din ‎Love Boat.
‎ÎN DISTRIBUȚIE
‎I-am sunat pe Jerry Stiller ‎și pe Anne Meara
‎și am zis: „Tată, am luat niște acid.”
‎El a întrebat: „Ce e aia?”
‎Credea că am băut niște acid la baterie.
‎Tatăl meu nu era Jerry Garcia.
‎E Jerry Stiller.
‎Și am zis: „LSD.”
‎El a exclamat: „LSD!”
‎Și am auzit cum se gândea.
‎Primul gând
‎a fost că a eșuat ca părinte.
‎Cred că asta i-a trecut prin cap.
‎Apoi, tata a zis:
‎„Înțeleg prin ce treci.
‎Când aveam zece ani, ‎am fumat o țigară Pall Mall
‎și mi-a fost rău două zile.”
‎Am zis: „Nu, tată, ‎nu asta mi se întâmplă acum.
‎E o experiență total diferită.”
‎Am încercat să-i explic ‎ce simțeam și mi-a zis...
‎A zis că va fi bine, ‎ceea ce a fost foarte drăguț.
‎Când cineva consumă un drog ‎și simte că a luat-o razna,
‎cea mai mare teamă e: „Doamne!
‎N-o să-mi mai revin.
‎O să fiu mereu nebun.”
‎Creierul meu e defect ‎și n-o să-mi mai revin niciodată.
‎Poate așa e acum creierul meu.
‎Și, de fapt, așa e lumea acum.
‎Poate fi înfricoșător.
‎Nu e prea bine.
‎Vreau să se termine. Cum facem asta?
‎Doamne!
‎Nu se va termina niciodată.
‎O să fiu internat la nebuni
‎și o să văd fața mamei mele ‎prin ferestruica celulei capitonate,
‎cu ochii cât cepele.
‎Nu poți pune capăt ‎unei experiențe negative.
‎După ce drogurile își fac efectul, ‎durează o perioadă.
‎Cea mai importantă intervenție
‎este doar să-i asiguri ‎că trăiesc o stare alterată,
‎oricât de înfricoșătoare e,
‎dar că o trăiesc ‎fiindcă au ingerat o substanță.
‎Vestea proastă e că panica e mare, ‎dar vestea bună e că nu va dura.
‎Prima dată când am avut ‎o asemenea experiență,
‎am avut acele sentimente naive.
‎„Poate nu voi mai fi normal.”
‎Dar am avut experiențe destule ‎încât să știu că nu e așa.
‎Când aveți îndoieli, detașați-vă.
‎Dacă vă temeți de ceva, ‎trebuie să vă detașați,
‎ca să vezi contextul mai mare ‎și să spui: „Nu e mare lucru.”
‎Devine înfricoșător.
‎De aceea, e important să nu uiți ‎că ești drogat. Nu e real ce simți.
‎Mintea mea se prăbușea și mi-am zis ‎că trebuie să merg la Urgențe,
‎că nu mai pot rezista.
‎În fața mea era un tip
‎ca ăia pe care-i vezi la concertele Dead
‎și care au avut multe experiențe.
‎Se mișcă diferit de alți oameni.
‎Îți zic: „Bună!” Au un aer ciudat...
‎Așa că l-am bătut pe umăr, ‎mai uitat la el și am zis:
‎„În curând, o să apară Jerry,
‎iar el și chitara se vor contopi.”
‎Tipul se uită la mine și zice:
‎„Fii tare, amice!”
‎S-a întors la loc și i-am zis: „Bine.”
‎A fost cel mai bun sfat din viața mea. ‎Îl urmez și azi.
‎DACĂ EXPERIENȚA E PUTERNICĂ
‎Fii tare, amice!
‎Mulțumesc, Fred.
‎Acum, urmează concluzia oribilă ‎a ‎Experienței negative.
‎Cioc, cioc!
‎Cine e?
‎E un amețit nebun,
‎care vrea să vă tortureze ‎în următoarele 12 ore,
‎jupuindu-vă lent,
‎scoțându-vă apoi ochii plini de groază
‎și hrănindu-vă cu ei pe un covrig moale
‎făcut din epiderma voastră.
‎Sigur, minunat!
‎Intră!
‎Pare o nebunie, nu?
‎Exact asta faceți
‎când vă deschideți creierul, ușa,
‎halucinogenelor, amețitul nebun.
‎Să ne vedem cu Emily și cu prietenii ei! ‎Au acceptat să le disecăm creierul,
‎în sens metaforic...
‎de către nebunii amețiți ‎ai psihedelicelor.
‎EXPERIENȚĂ NEGATIVĂ
‎Am ales bine să plecăm de la petrecere!
‎Nu ne-ar mai fi primit. ‎Le-am spart geamurile.
‎Doamne! O să murim!
‎Nu!
‎EXPERIENȚĂ NEGATIVĂ
‎Ați văzut două fețe ‎ale necunoscutei psihedelice LSD.
‎Dacă vă mai gândiți, ‎au fost vreo 20 de fețe ale necunoscutei.
‎Deși e posibil să fi omis câte ceva,
‎am auzit cele mai importante ‎și mai convingătoare păreri despre LSD.
‎E rândul vostru.
‎Voi hotărâți.
‎Ceea ce numim noi realitatea de zi cu zi
‎e o proiecție a conștiinței.
‎În realitate, nu există culori, sunete,
‎texturi, gusturi sau mirosuri,
‎în așa-zisa lume reală.
‎Lumea reală e o supă cuantică ‎mereu fluidă, radicală și ambiguă.
‎E o fluctuație de energie și informații ‎într-un gol infinit.
‎Cerul pe care îl vede o insectă ‎nu e cel pe care-l vedem noi.
‎O albină vede
‎radiația ultravioletă.
‎Eu habar n-am cum arată. ‎Când o albină privește o floare
‎nu vede o floare așa cum o vedem noi,
‎deși simte mierea de la distanță.
‎Un șarpe vede radiațiile cu infraroșu.
‎Un liliac simte ecoul ultrasunetelor.
‎Ochiul unui cameleon ‎se mișcă pe două axe diferite.
‎Nici nu vă puteți imagina ‎cum ar putea vedea un cameleon.
‎Deci, ce e realitatea?
‎Răspunsul e că nu există așa ceva.
‎Acești compuși, ‎folosiți în condiții optime,
‎par să aibă un mecanism remarcabil
‎pentru catalizarea experiențelor ‎la nivel spiritual,
‎care prin natura lor
‎pot avea un potențial de transformare.
‎Mi-au îmbunătățit ‎abilitatea de a naviga prin lume,
‎de a fi familist,
‎de a-mi înțelege copiii, soția, colegii.
‎Primesc o lecție despre comunitate
‎și mă învață că esența tuturor ‎gândurilor religioase trebuie să fie...
‎„Le voi oferi celorlalți ‎ceea ce aștept să primesc.”
‎Când aveam o experiență plăcută,
‎mă gândeam: ‎„Doamne! Suntem conectați toți.
‎Moartea nu e ceva de temut.
‎Viața și moartea ‎sunt mână în mână, iar asta e mișto.”
‎Prima dată sau primele două ori ‎când eram drogat,
‎chiar am crezut că fiecare om, planeta...
‎ar fi o planetă mai bună ‎dacă toți am lua LSD o dată.
‎Am devenit mai deștept?
‎M-am luminat?
‎Nu știu. Dar cred...
‎Am putut, de la început, ‎să-mi imaginez un alt punct de vedere.
‎O altă perspectivă.
‎Cred că am devenit un om mai bun,
‎în mod creativ, dar și în orice alt mod.
‎Prefer să fi experimentat asta
‎decât să fi ratat experiența.
‎Și acum, ca adult, încă-mi trăiesc viața ‎ca o aventură psihedelică,
‎ca o ghicitoare derutantă și absurdă.
‎Să recunoaștem! Vom muri cu toții.
‎Parcă aș fi sărit din avion.
‎După vreun un minut și jumătate, ‎mi-am dat seama:
‎„Nu trebuie să mai fac asta niciodată.
‎Nu mai vreau să fac asta.”
‎Asta am simțit sub influența LSD ‎după câteva minute,
‎numai că a durat încă șase ore.
‎Asta era problema.
‎Ceea ce le-aș spune tuturor...
‎care se droghează pentru prima oară ‎e să fie moderați.
‎Aplicăm teoria frizerului. ‎De scurtat, e ușor.
‎Dar, dacă ați tăiat prea mult, ‎ați luat prea mult,
‎e ireversibil.
‎M-am gândit că nu se va mai repeta,
‎dar s-a mai repetat de câteva ori.
‎Discernământul e esențial. ‎Nu știu dacă trebuie experimentat.
‎Pe cer, văd un fermoar uriaș.
‎Și fermoarul începe să se deschidă.
‎Acum, dacă vă dați frâu liber,
‎lăsați fermoarul să se deschidă. ‎Și vă descurcați.
‎Pot apărea lilieci, poate apărea penisul ‎lui Dumnezeu, orice. O faci și gata.
‎Dacă înțelegi cât de puțin drogurile,
‎nu oprești fermoarul.
‎Mereu caut să evoluez ca ființă umană.
‎Cred că facem asta gândind original.
‎Gândirea convențională e o invenție.
‎E ceva ce am fost condiționați ‎să acceptăm,
‎dar nu e deosebit de utilă.
‎Totul e în criză.
‎Cum vom supraviețui crizei?
‎Cum traversăm dincolo de zid?
‎Așa că trebuie să folosim ‎orice unelte posibile,
‎ca să trecem dincolo de zid.
‎E ca o scară ca să privești ‎dincolo de un zid prea înalt pentru tine.
‎Dacă folosești o scară, ‎vezi un peisaj incredibil
‎pe care l-ai bănuit ‎de câte ori ai trecut pe lângă zid.
‎Apoi, unii pot sta în fața zidului,
‎în meditație, ‎iar peretele devine transparent
‎și văd dincolo de el.
‎Deci sunt multe căi de a ajunge ‎la aceeași realizare.
‎E un bun extraordinar,
‎libertatea de a învăța ‎și de a nu lăsa Guvernul să ne oprească
‎să experimentăm ceva ‎care ar putea fi... ca marijuana.
‎Ne răpesc posibilitatea de a descoperi
‎ce medicament bun ar putea fi.
‎Eu mi-aș imagina
‎un centru autorizat de recuperare.
‎Preferabil, aproape de natură,
‎unde indivizii pot merge pentru tratament,
‎iar mediatorii experți ‎i-ar ghida pe parcursul experienței.
‎Apoi, i-ar ajuta să integreze experiența ‎în viețile lor.
‎Dacă-mi permiteți, ‎întreaga revoluție a conștiinței
‎care a început în anii '60,
‎care a dus la alte mișcări,
‎mișcarea feministă,
‎mișcarea ecologică,
‎mișcarea de pace,
‎Greenpeace, toate astea,
‎a început
‎cu consumul de droguri halucinogene.
‎Mulți cred apogeul a fost atins ‎și depășit.
‎Îmi pare rău să vă informez ‎că trezirea continuă și acum.
‎Avem câte o experiență mereu.
‎Acum avem o experiență, nu? ‎Viața e o experiență.
‎DUPĂ 50 DE ANI ÎN CARE PSIHEDELICELE ‎AU FOST INTERZISE ÎN SUA,
‎AGENȚIA PENTRU MEDICAMENTE ‎ANALIZEAZĂ EFECTELE POZITIVE
‎ÎN TRATAREA DEPRESIEI, ‎STRESULUI POSTTRAUMATIC, ADICȚIEI ETC.
‎AVENTURA E LA ÎNCEPUT.
‎Mulți beau cafea înainte de a merge ‎la birou. Alții, incredibil, iau LSD.
‎În prezent, unii psihiatri și cercetători
‎analizează din nou drogurile psihedelice
‎ca o posibilă cale ‎de a trata depresia și unele boli mintale.
‎Sunt folosite pentru a trata depresia, ‎anxietatea și dependența.
‎Primele rezultate sunt impresionante.
‎Sunt relativ non-toxice, ‎mai puțin toxice decât alcoolul.
‎Nu dau dependență.
‎Agenția Antidrog a autorizat ‎peste 50 de cercetători
‎să studieze efectele terapeutice ale LSD.
‎Denver a devenit primul oraș american
‎care a legalizat ciupercile psihedelice.
‎Orașul Oakland e acum ‎al doilea oraș din SUA
‎care legalizează consumul și posesia ‎de către adulți a ciupercilor magice.
‎Primăria din Santa Cruz a aprobat ‎în unanimitate rezoluția
‎care legalizează consumul, ‎posesia și cultivarea
‎de plante cu efect psihotrop.
‎Dacă ai putea folosi un medicament, ‎s-a realizat asta,
‎care te-ar putea opri să fumezi ‎sau să fii alcoolic,
‎cu o reușită de 80%, ‎cel puțin la început...
‎Da.
‎Trebuie să explorăm cum e posibil!
‎Hai să mâncăm niște ciuperci!
‎- Bine. ‎- S-o facem!
‎Baftă!
‎Noapte bună!
‎VA URMA...
‎Subtitrarea: Daniel Onea