Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL DOKUMENTAR FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg starter den...
og så genererer den.
John har en meget speciel mission i livet.
Han prøver at kontakte rumvæsener.
Jeg startede alene. Min bedstefar hjalp mig.
Jeg boede hos mine bedsteforældre i det nordlige Michigan.
Jeg begyndte at bygge elektronisk udstyr til at kontakte,
hvad end der er derude hinsides Jorden.
Det blev større, indtil det fyldte hele soveværelset.
Udstyret blev større.
Over de næste to år immigrerede det ind i stuen.
Det blev mere og mere massivt.
Næsten alt, jeg lavede, var selvlært.
Jeg forestillede mig en idé og færdiggjorde den vision
og gjorde den til en fysisk tilstand.
Jeg prøvede altid at udforske,
at se hinsides, hvad vi har her.
Jeg forestillede mig mange verdener.
Og forestillede mig at skabe kontakt,
øjeblikket, hvor vi deler vores viden og tanker
og kommunikation med en anden art overgår alt,
de fleste af os kan forestille os.
Jeg opfanger vist et radiosignal.
Okay.
Jeg besluttede, at den bedste måde at skabe kontakt på
var at sende et signal ud i det ydre rum.
Det bedste signal ville være musik.
Teknisk set opnåede vi en egentlig transmissionen
fra et stort tårn foran mine bedsteforældres hjem.
Jeg sendte musik ud i rummet, fordi det repræsenterer
et særligt universelt sprog.
Jeg taler om ikke-kommercielt musik som jazz, elektronisk musik,
Kraftwerk, Tangerine Dream, Harmonia, og der var mange andre.
Afrikansk musik,
musik fra østen, som jeg dækkede bredt.
Reggae. Afro-beat.
Noget af det, jeg nød at sende, var gamelan-musik.
Det var en virkelig smuk form.
John Shepherd har helliget sin tid, penge og energi
til en personlig eftersøgning efter rumvæsener.
Jeg sender kulturel eller kreativ musik ud i rummet.
Jeg sender det omkring en halv million kilometer ud i rummet.
Dobbelt så langt som til månen.
Dette er Projekt STRAT. Jordstation 1, der sender fra det Nordvestlige Michigan.
Du lytter til gruppen Harmonia.
Dette er Projekt STRAT, Jordstation 1, der afslutter endnu en dag.
Hvis I er derude, må I gerne lytte med igen i morgen klokken 21
for mere kultur-musik. Jeg er John Shepherd.
Jeg kan ikke huske meget om min mor.
De første år var hårde.
Det var ikke et godt hjemmemiljø at opdrage mig i.
Min far forlod os, da jeg lige blev født.
Min bedstemor havde ondt af mig og tog mig med sig.
Jeg havde meget lidt kontakt med min mor.
Hun var lidt anderledes,
nærmest... Ikke fremmedartet. Det er ikke det rette ord.
Bare anderledes.
Mine bedste minder er fra efter mine bedsteforældre adopterede mig.
De tog sig af mig, opdrog mig.
Nogle gange føles den vej i livet, jeg har valgt,
som en ensom bjergvej til at se et højere niveau, at se udsigten
til noget som ingen andre ser.
Så man plejer at gå den vej alene.
Der er ikke så meget selskab i det her.
Jeg startede hele operationen inde i en lille hytte
midt i et tyndtbefolket område.
En lille by, du ved, landligt.
Min livsstil i forhold til de lokales livsstil er meget anderledes.
Mit sind var ude i rummet og i andre domæner,
og min krop var i dette lokale samfund,
dette lille, landlige, rolige og fredelige område.
Men mit sind rejste igennem kosmos.
Jeg var nok 12, 14 år gammel, da jeg indså, at jeg var lidt anderledes,
at jeg var bøsse.
At vokse op som bøsse i Michigan var ret svært.
Det er en hård virkelighed, og især i et landligt område.
Der er ikke så meget, hvad skal vi sige, forståelse.
Det er der ikke så meget af.
Jeg tror, det sværeste at håndtere nogle gange er ensomheden.
Man går ikke bare ud og dater nogen, uden de opdager, man er lidt anderledes.
At finde én, der er på samme bølgelængde som mig, og dele sit liv med den person
på nogen som helst måde er næsten umuligt.
Men jeg tror, det findes. Jeg tror, der er én til os alle.
Som tiden gik, fortærede udstyret det meste af huset.
Vi havde tydeligvis brug for mere plads.
Min bedstemor og jeg sparede sammen til at bygge ud.
Der var masser af plads til at udvide. Projektet kunne blive gennemført.
John Shepherd kalder sit projekt STRAT.
Det står for Specielt Telemetri Forskning og Sporing.
Der løber 60.000 volt igennem hans kælder,
der driver et signal, som sendes direkte ud i rummet.
Jeg byggede en to-etagers høj
sender til det ydre rum, som er et tunet resonans-kredsløb.
Det gør det muligt at nå længere ud i rummet.
Projekt STRAT var blevet en stor operation.
Jeg havde travlt med at udvikle andre kommunikationsapparater.
Jeg opgav aldrig at skabe kontakt.
Og spændingen var der altid, forventningen om at der kunne ske noget.
Vi vil nu spille noget afro-pop til at varme jeres aften op.
Det var altid en opdagelsesrejse. Det var altid en drømmetilstand.
Så jeg blev ved. Jeg gjorde det i 25, 30 år af mit liv.
Jeg kan ikke sige, at jeg fandt vigtig data omkring UFO'er.
Men hvad angår inspiration og kreative idéer,
gav det mig chancen for at gøre alt dette og dele resultatet med andre.
Og det fyldte mit liv og gav det betydning.
Hvad, der er tilbage af projekt STRAT, er gemt i denne bygning.
Meget af udstyret er adskilt, men det er her stadig i ånden.
Det her var en af datakort-konsollerne.
Der er utallige komponenter og unikke ting.
Satellit-kommunikationsudstyr,
mikrobølge-rør, der bruges til at transmittere mikrobølger.
Så det er alle tingene, der var del af laboratoriet,
inklusiv højspændingssenderen,
som vi brugte til at sende signaler ud i rummet.
Det her er kun resterne, eller de små, rester fra vores idéer.
At give op på grund af manglende resurser
var dybt frustrerende, næsten deprimerende.
Men jeg indså, at det var på tide at komme videre.
Jeg havde aldrig nogen seriøse kærester eller nogen, jeg kom sammen med,
den slags ting. Men i 1993
mødte jeg en, jeg elsker meget højt, som hedder John Litrenta.
Vi var begge på en klub en aften. Der mødte vi hinanden.
Da han gik ind ad døren til klubben, var jeg ret...
optaget af hans udseende.
Hans look...
at han var anderledes.
Der var næsten en øjeblikkelig tiltrækning til hans udseende.
Da jeg først mødte John, havde jeg indtrykket af at:
"Den her fyr er ret anderledes. Han giver mig et interessant indtryk.
Jeg tror, jeg vil møde ham."
Det faldt mig bare ind at samle mod sammen
og gå hen og sige hej, og i det mindste præsentere mig selv.
Og bagefter virkede det bare som om,
det hele bare kørte på skinner, vil jeg sige.
Vi diskuterede musik og nogle af de mere obskure ting, vi elsker ved musik.
Johns personlighed er virkelig varm.
Hvad jeg virkelig elsker ved ham, er den varme og den forståelse, han har.
Da jeg mødte ham og indså, at han var den slags person,
varm, kærlig, følsom og tålmodig.
Tænkte jeg: "Det er virkelig særligt. Det finder man ikke hver dag."
Og til en vis grad tror jeg, det er, hvad alle i denne verden søger,
og som de ikke altid finder.
Jeg var en af de heldige, og jeg føler, jeg fandt det, da jeg mødte John.
Kontrakt er blevet etableret.
Min interesse er at finde det ukendte, og det ukendte er lige det. Ukendt.
Man leder og leder på grund af ens begær, fordi man ved, der er noget derude.
TIL KÆRLIGT MINDE OM IRENE LAMB 1905 - 1988
Tekster af: Karsten Risbøll Petersen