Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Planeta Pământ,
casa unui număr tot mai mare de Homo sapiens și de multe alte creaturi.
E un loc minunat în care să trăiești.
Când vine vorba de viitorul micii noastre planete…
Urmează un avertisment cumplit privind încălzirea globală.
Dezastre naturale, precum uragane, incendii de pădure…
Declinul fără precedent al naturii amenință umanitatea.
Al șaselea eveniment de extincție în masă e deja…
Sunt atâtea vești proaste despre planetă,
încât e copleșitor.
Teama că ne îndreptăm către prăpastie…
îi paralizează pe majoritatea.
ACTOR/ACTIVIST DE MEDIU
Adevărul e…
că m-am dat bătut.
Sunt șanse mari să fi făcut și voi la fel.
Dar, dacă ar exista o altă cale?
SPECII PE CALE DE DISPARIȚIE
Asta e povestea unei soluții simple, a unui mod de a ne vindeca planeta
și de a ne salva specia de la dispariție.
OAMENII
De fapt, soluția la care mă refer e chiar sub picioarele noastre
și…
e de când lumea și pământul.
Îi spunem sol, pământ
sau teren.
Și, datorită amplorii sale
și capacității de a izola cantități imense de gaze cu efect de seră,
ar putea fi singurul lucru
care să echilibreze climatul,
să ne reaprovizioneze rezervele de apă proaspătă
și să hrănească populația.
De aceea, unii oameni se grăbesc să salveze solul,
în speranța că acesta ar putea…
să ne salveze.
Sunt agronom specializat în conservare.
Am fost în fiecare stat,
din Alaska și până în Puerto Rico și Hawaii.
Mi s-a mai cerut să vorbesc
în Europa, în Australia.
Doar că n-am avut timp.
Dacă ameliorăm solul, putem rezolva multe probleme.
TUR DE CONSERVARE
Solurile sănătoase duc la plante sănătoase.
Plantă sănătoasă, animal sănătos, om sănătos, apă sănătoasă,
climat sănătos.
Despre asta vorbim azi.
Învățăm cum funcționează solul
și cum să cultivăm pământul ca mama natură.
Am învățat că slujba mea e să presar o sămânță.
Cu cât cultivi mai mult ca mama natură, cu atât reduci îngrășămintele
și faci mai mulți bani.
Este chemarea mea.
Pur și simplu.
De fapt, s-ar putea să fie…
Am stat în patru sau cinci state.
Oriunde mă duc și lucrez, dau de aceeași problemă.
Eroziunea solului.
Eroziunea apare când solul devine sterp.
Eroziunea rapidă a început cu mult timp în urmă, odată cu apariția plugului.
Scopul era să spargă solul pentru a permite semănarea semințelor.
Până în Epoca Bronzului, zone extinse din jurul orașelor
au fost arate pentru a planta grâne.
Dar, pe măsură ce solurile s-au erodat, mărețele imperii de altădată…
au dispărut pe vecie.
Dar nu trebuie să privim în urmă cu mii de ani
ca să vedem pericolele eroziunii.
În anii '30, America a trăit
cea mai mare catastrofă ecologică produsă de oameni din istorie.
A fost numită…
Dust Bowl.
A fost cauzată în mare parte de fermierii care au grăpat câmpiile cândva fertile,
lăsând solul expus.
Spre sfârșitul anului 1934,
cam 80 de milioane de hectare de teren au fost distruse definitiv.
Într-un tur făcut cu trenul,
președintele Franklin D. Roosevelt
a văzut cu ochii lui distrugerea solului Americii.
Ca răspuns,
a creat Serviciul de Conservare a Solului pentru a salva pământul națiunii.
Ce am văzut…
mi-a confirmat…
părerea pe care o aveam de mult…
Anume: că vom rezolva problema asta.
Trebuie să creăm un plan de cooperare cu natura,
nu să continuăm cu practicile de până acum,
încercând să ne opunem naturii.
Practica de a ara și de a grăpa solul continuă până în ziua de azi.
La fel și Serviciul de Conservare a Solului, creat de Roosevelt.
A fost inclus în Ministerul Agriculturii american,
iar acum se numește Serviciul de Conservare a Resurselor Naturale.
Adică SCRN.
Vrem ca apa să iasă printr-o plantă vie.
Azi, agenții SCRN, cum este Ray,
vor să-i învețe pe fermieri să reducă grăpatul…
Aici trăiesc microbii, iar asta se numește sfera poroasă.
…și să reducă folosirea
chimicalelor industriale care dăunează solului.
Lucrarea solului
e o practică foarte dăunătoare din agricultura modernă.
Nu e bună pentru noi.
Mesajul e simplu.
Dar transmiterea mesajului
este dificilă.
Avem o problemă socială.
Avem o problemă cu educația.
Și, până n-o rezolvăm pe asta, nu putem rezolva problemele ecologice.
Lucrez de 31 de ani în SCRN.
Am rămas uimit în timp ce țineam cursuri prin țară.
Mi-am dat seama: „Producătorii noștri chiar nu știu cum funcționează solul.”
Nu înțeleg principiile ecologice de bază.
Totul merge pe bază de carbon.
Suntem făcuți din carbon. Microbii solului sunt conduși de carbon.
Carbonul este motorul.
Pune sistemul în mișcare.
Dar, când vine vorba de rolul carbonului în lumea noastră,
există un pic de confuzie.
Mai exact, dioxidul de carbon e un gaz.
Îl expirăm,
iar plantele îl inspiră.
Creăm dioxid de carbon prin arderea combustibililor fosili.
Dar carbonul nu e rău.
De fapt, e baza vieții de pe Pământ.
Acum există tendința de a fi în război cu carbonul.
Carbonul e dușmanul.
Și cred că e o șansă pierdută.
Carbonul e prietenul.
Noi suntem carbon.
Sunt 16% carbon, iar acesta provine din consumul de vegetație
și de animale care mănâncă vegetație.
Plantele folosesc lumina ca energie
și absorb dioxidul de carbon din atmosferă,
îl transformă în combustibil de carbon
și așa se dezvoltă.
DIOXID DE CARBON, OXIGEN, CARBON
Dar 40% din combustibilul de carbon îl trimit spre rădăcini.
Îl transmit în mod strategic către microorganismele din sol.
Plantele hrănesc microorganismele solului cu carbon,
iar microorganismele solului le aduc plantelor substanțe minerale.
Și, în acest proces,
acele microorganisme din sol formează un lipici de carbon din acel combustibil.
Și își fac habitat în sol.
Creează mici cavități în sol pentru a controla fluxul de aer și de apă.
Și ăsta e unul dintre modurile în care se fixează carbonul în sol.
Cu alte cuvinte, solul are abilitatea unică
de a izola dioxidul de carbon din atmosferă.
E mare lucru.
Și, ceea ce e și mai uimitor,
solul conține un întreg univers viu.
Am mers la facultate și am făcut cursul de știința solului. Nu știam.
Chiar nu știam cum funcționează solul.
E viu.
În fiecare mână de sol sănătos,
sunt mai multe organisme
decât numărul oamenilor care au trăit pe Pământ.
Iar aceste organisme prelucrează materia organică din sol
și schimbă nutrienții într-o formă de care are nevoie planta.
Comparând diversitatea microbiană din sol
cu diversitatea microbiană observată în organismul uman,
constatăm că avem în corp mai multe celule bacteriene decât umane.
Da, suntem cam 1% oameni și 99% microbi.
E adevărul.
Din mâncarea consumată,
mestecăm și descompunem substanțele alimentare
în bucăți care sunt mâncate de bacteriile din intestin.
Să zicem că mănânci varză kale.
Când mănânci asta,
nu trupul consumă varza kale.
Bacteriile consume varza kale.
Tu te hrănești cu ce au procesat și eliberat bacteriile
consumând varza kale.
Cheia sănătății e să mănânci pământ.
Vreau să spun că trebuie să mâncăm
substanțele din pământ care sunt transferate plantelor
și ne ajută să fim sănătoși.
Soțul meu este sportiv de meserie,
așa că vrea să-i ofere corpului său
cele mai bune substanțe nutritive, pentru a putea da randament.
Îmi extenuez corpul atât de tare pe parcursul sezonului,
că nu vreau să-l stresez și cu mâncare
pe care n-o pot digera cum trebuie
și care nu-mi oferă substanțele necesare
pentru a-mi repara și regenera corpul așa cum ar trebui.
Desigur, calitatea solului e uriașă,
deoarece de aici pornește calitatea mâncării.
Calitatea mâncării
îți oferă sănătate.
Totul e din Pământ. De la mama natură.
Sănătatea noastră și sănătatea planetei noastre sunt legate.
Dacă alegem mâncare sănătoasă,
există reciprocitate.
Nu doar că ne simțim mai bine și suntem mai sănătoși, și Pământul e mai sănătos.
Să ai grijă de microbii din sol e esențial pentru sănătatea oamenilor.
Dar pulverizarea solului cu chimicale toxice
are un alt rezultat.
Toate solurile noastre pe care se practică agricultură tradițională cu chimicale
sunt aproape complet lipsite de microorganisme.
Stropirea solului cu substanțe toxice
ucide microbii de care avem nevoie pentru a fi sănătoși
și care izolează carbonul din atmosferă.
Cu cât e mai grăpat solul, cu atât devine mai slăbit
și cu atât fermierii se simt obligați să folosească spray-uri chimice.
Acesta e ciclul vicios
al agriculturii industriale.
Iar ciclul a fost dezvoltat ca urmare a războiului.
Bazele agriculturii industriei
au fost puse de savantul german pe nume Fritz Haber.
Haber a inventat un procedeu de fabricare a îngrășământului cu azot
care creștea producția de alimente.
Cealaltă revelație științifică a sa
a fost crearea de otrăvuri cunoscute sub numele de pesticide.
Haber a folosit pesticidele ca pe prima armă chimică din istorie.
Apoi, a dezvoltat otrava folosită în camerele de gazare în Holocaust.
După război, companiile chimice americane
au adus otrăvurile lui Haber în America
și i-au vândut chimicalele toxice ca pesticide pentru fermele americane.
Dow și-a propus să demonstreze eficacitatea chimicalelor sale
la scară națională.
Când s-a terminat războiul,
toată energia depusă în lupta cu inamicii din lume
a fost folosită în lupta cu inamicii de la fermă.
ALDRIN TAIE RĂUL DE LA RĂDĂCINĂ
Deodată, a devenit disponibil îngrășământul chimic cu azot,
iar fermierii inundau câmpiile cu el.
Chiar dacă nu purtau de grijă solului,
obțineau recolte bune o vreme.
Împreună, inovațiile din război
au creat cel mai puternic sistem de producție de alimente industrial
pe care-l văzuse lumea.
Am creat o infrastructură în jurul unui singur tip de industrie,
apoi am decuplat producția de animale și culturile.
Am găsit oameni pricepuți în creșterea animalelor
și oameni pricepuți în cultivarea grânelor,
dar i-am despărțit în două tabere.
CULTURI ANIMALE
Asta a produs marea schimbare filosofică
cu privire la modul de abordare a agriculturii.
În loc să înțelegem
și să respectăm procesele naturale,
aruncam pur și simple cu chimicale. Din ce în ce mai multe.
A fost folosit tot mai des.
Acum, e nevoie de mai mult azot pentru a crește o baniță cu grâne
decât în 1960.
Îngrășămintele chimice maschează problema solurilor degradate.
Agricultură modernă nu a fost proiectată
pentru îmbunătățirea solului.
În prezent, cele mai obișnuite culturi sunt modificate genetic
ca să reziste stropirii cu pesticide toxice.
De exemplu, cultura principală
din Statele Unite, aceea de porumb
este aproape în întregime stropită cu glifosat…
GLIFOSAT
…o substanță suspectată că produce cancer, dar care a fost atât de folosită,
încât a ajuns…
în apa noastră potabilă.
GLISOFAT
Aceste substanțe chimice,
care erau considerate periculoase încă de la început,
sunt folosite acum în cantități care ar fi fost de neconceput
acum 20 de ani.
În fiecare an, pentru fiecare american în viață,
mâncarea este stropită cu 1,3 kg de chimicale toxice
în fermele noastre.
1,3 KG DE PERSOANĂ
Asta ajunge în sol. Ajunge în apă.
Ajunge în noi.
Nu doar în mâncarea consumată.
E peste tot.
AMENINȚARE TOXICĂ?
Majoritatea pesticidelor și erbicidelor din industria agricolă
ajunge direct
la bebeluși prin laptele matern.
Sunt peste 200 de studii revizuite între colegi
care corelează pulverizarea acestor substanțe toxice
cu efecte precum ADD la copii,
cancere și defecte din naștere.
De aceea, jurații au început să acorde despăgubiri de miliarde de dolari
celor care au făcut cancer după folosirea glifosatului.
Știm, de exemplu, că glifosatul, cunoscut și sub numele de Roundup,
afectează microbiomul intestinal,
iar asta poate duce la tulburări care pot crea boli,
inclusiv cancer.
Aceste chimicale ne îmbolnăvesc
fiindcă, așa cum ucid microbii din sol,
așa ucid și microbii din corpurile noastre.
Eu le spun oamenilor
că trupul face față stresului acut,
dar nu poate face față stresului cronic.
Ecosistemul solului e la fel.
Dacă tot folosești fungicide, erbicide,
insecticide, dacă tot lucrezi solul…
Ăsta e stres cronic.
Solul nu mai funcționează.
De când s-a intensificat în toată lumea agricultură chimică prin anii '70,
am pierdut o treime din stratul superior al solului.
Dar agricultură industrială nu face rău doar solului.
Afectează mult mai mult de-atât.
Cel mai…
mare…
tsunami,
furtuna perfectă, se repede asupra noastră.
Dar combustibilii fosili… carbonul, cărbunele și gazele…
nu sunt singurele lucruri care provoacă schimbări climatice.
Fiindcă soarta apei și carbonului
sunt legate de materia organică a solului, când distrugem solurile, eliminăm carbon.
Carbonul se întoarce în atmosferă.
Solurile sănătoase absorb apa și dioxidul de carbon.
Dar, când distrugem solul, se elimină apă și dioxid de carbon.
Asta usucă solul
și îl transformă în praf.
Procesul se numește deșertificare.
Felul în care o abordăm
poate stabili soarta climatului și nu numai.
Deșertificare e un cuvânt elegant pentru sol care se transformă în deșert,
iar asta se întâmplă doar când creăm prea mult pământ sterp.
Solul, planta și climatul sunt conectate.
Dacă nu ai plante vii,
se produce mai multă evaporare.
Nouă ne trebuie transpirație,
adică umezeală care iese prin plantă.
Când se întâmplă asta,
crește umiditatea.
Și, când crește umiditatea, avem mai multă ploaie.
Șaizeci la sută dintre precipitații vin din ocean.
Dar mulți nu-și dau seama că 40% provine din circuitele mici ale apei,
adică ploaia vine de pe continent.
TRANSPIRAȚIA PLANTELOR ȘI COPACILOR
Iată ce se întâmplă: am întrerupt circuitele mici ale apei.
Se emană prea multă căldură sensibilă din solul sterp.
Se creează vârtejuri uriașe de aer cald.
În loc să atragă ploaia, îndepărtează norii de ploaie.
Dacă faci un metru pătrat de sol sterp,
garantez că-l vei găsi mult mai rece la răsărit
și mult mai cald la prânz
decât aceeași bucată de pământ acoperită cu frunze moarte.
Așa schimbi microclima.
Iar când faci asta…
pe mai mult de jumătate din pământul lumii…
schimbi macroclima.
Deșertificarea solurilor noastre
e o amenințare urgentă pentru climă și specia noastră.
Dar am un mesaj foarte simplu pentru voi.
Cam două treimi din pământul lumii e deșertificat.
Pe măsură ce solurile se transformă în praf în lume,
an de an, 40 de milioane de oameni sunt nevoiți să-și părăsească pământul.
Până în 2050, se estimează că un miliard de oameni
vor deveni refugiați din cauza deșertificării solului.
Peste 20 de civilizații
din toate regiunile lumii
au dat greș din cauza agriculturii care afectează mediul.
Comunitățile lor nu au făcut față
deteriorării mediului înconjurător și populației în creștere.
Asta se întâmplă la nivel global acum.
Pământul sărac duce la oameni săraci.
Oamenii săraci duc la o cădere socială.
Terenurile sărace duc la creșterea numărului de inundații, de secete
și la imigrarea masivă peste granițe și în orașe.
Și asta duce la condiții ideale de recrutare.
Noi…
știm acum că felul în care ne hrănim
subminează…
chiar ecologia de care suntem dependenți.
Deci pronosticul pe termen lung al supraviețuirii noastre pe Pământ,
dacă lucrurile o țin tot așa,
e foarte, foarte slab.
Conform Națiunilor Unite,
în 60 de ani va dispărea stratul superior al solului rămas.
Cu alte cuvinte,
dacă nu găsim o cale să ne salvăm solurile,
mai avem doar 60 de recolte.
Dimensiunea globală a problemelor cu care ne confruntăm pare de neînvins.
Dar, în fiecare luptă care pare de necâștigat,
există oameni care refuză să se dea bătuți.
Să vedem. Așa facem.
Vom face asta și vreo două demonstrații.
Suntem norocoși să-l avem pe Ray Archuleta aici cu noi.
Ray, după cum se vede, este o persoană destul de cunoscută.
Are propriul reality-show.
Cu asta, îi dau cuvântul lui Ray.
- Apreciez că ai venit. - Mulțumesc!
Asta este o mostră înregistrată de un supercalculator de la NASA.
Ne interesează că zonele roșii și mov sunt dioxid de carbon.
Vreau să observați datele.
Asta e în februarie.
Martie.
Ce facem în martie, aprilie?
Ce facem în agricultură modernă în aprilie?
Grăpăm.
DIOXID DE CARBON
Grăpăm pământul.
Și priviți dârele uriașe de dioxid de carbon!
Priviți datele!
Mai.
Acum…
să vedem ce se întâmplă în iunie.
Uitați cum se schimbă culorile!
Doamnelor și domnilor, ce se întâmplă în iunie?
DIOXID DE CARBON
Vedeți cât de puternice sunt plantele vii?
Vă imaginați cum ar fi dacă am avea
toate pășunile și culturile acoperite?
Planeta acoperită e o planetă sănătoasă.
Putem rezolva multe probleme legate de climă
dacă atragem dioxidul de carbon în plante vii
și-l reintroducem în sol, unde-i e locul.
Oamenii influențează cel mai mult peisajul prin intermediul agriculturii.
Am eliberat, prin agricultură,
de-a lungul secolelor și mileniilor, carbonul
care a ajuns în atmosferă.
Acum face parte din moștenirea de dioxid de carbon.
Mulți oameni participă la dialogul despre sănătatea solului
pentru că așa putem readuce carbonul înapoi în pământ.
În primul rând, e ecologist și autorul Drawdown,
cel mai cuprinzător plan propus vreodată pentru inversarea încălzirii globale.
Întâmpinați-l pe Paul Hawken!
Spune, de ce e planul tău diferit și cel mai cuprinzător?
E foarte diferit pentru că e primul.
Nu există diminuare fără bioizolare.
Bioizolarea
folosește copaci, plante perene și nu numai
și tehnici de pășunat și de agricultură
pentru a capta carbonul și a-l depozita în cavități din sol,
unde rămâne zeci de ani, dacă nu secole.
Am cartografiat, măsurat și prezentat
100 cele mai trainice soluții pentru încălzirea globală.
Prin „soluții” mă refer la metode la îndemână.
Știm cum să facem asta. Le înmulțim.
Dacă reușim să le înmulțim intens, dar rezonabil, timp de 30 de ani,
putem inversa încălzirea globală.
DIMINUARE
Când vorbești cu oamenii despre această tehnologie grozavă,
care există de milioane de ani
și care scoate carbonul din atmosferă
și îl depozitează în sol,
și le spui că e vorba despre plante care lucrează cu microorganismele din sol,
pare prea simplu.
Transferarea carbonului din atmosferă în sol poate părea o idee simplă,
dar, ca s-o aplici la scară globală, e nevoie…
de politică.
Când e vorba despre politicile referitoare la schimbările climatice,
să zicem…
că-s multe vorbe în vânt.
PARIS ARCUL DE TRIUMF
SALUT! FRANȚA
În 2015, Națiunile Unite au organizat un summit despre climă la Paris.
S-a numit COP21.
S-au întâlnit 40.000 de delegați din 196 de țări din toată lumea
ca să ajungă la un acord
privind abordarea schimbărilor climatice.
Au avut loc prezentări și întâlniri,
discursuri și discursuri
și discursuri.
Mă numesc Bunkin.
Te rog, atinge-mi ecranul!
Și a existat o propunere care a oferit speranțe reale,
prezentată de omul acesta.
MINISTRUL AGRICULTURII DIN FRANȚA
Vin dintr-un sat din regiunea numită „La Sarthe”,
un sat mic, cu o populație de 256 de locuitori
implicați în lumea agriculturii rurale.
Erau mulți fermieri.
Așa că m-a interesat agricultura de mic.
MINISTERUL AGRICULTURII, AGROALIMENTAȚIEI ȘI SILVICULTURII
Franța deține cea mai mare instituție de cercetări agronomice
din Europa.
Se numește INCA și studiază solul de peste 100 de ani.
ECHIPA DE CERCETĂTORI INCA MINISTERUL AGRICULTURII
INCA a dezvoltat recent un program numit „Inițiativa 4 per 1.000”.
Scopul este să mărească conținutul de carbon al solului din lume
cu 0,4 la sută anual.
Astfel, ar izola aceeași cantitate de carbon
pe care o emite omenirea an de an.
Mediul solului poate reține mai mult carbon
decât atmosfera și plantele care trăiesc pe suprafața solului.
Avem o capacitate incredibilă de a putea depozita carbonul în sol
într-o perioadă scurtă de timp.
Principala unealtă în agricultură e solul.
Nu tractorul. Nu combina.
Nu satelitul.
Ci solul.
Miza aici…
e ce se petrece după COP 21.
Cei prezenți aici trebuie să conștientizeze rolul solului
și să înțeleagă că solul poate fi încărcat cu carbon,
ca apoi
să luăm măsuri pentru atingerea acestor obiective.
La o altă întâlnire de la COP 21,
domnul Le Foll, ministrul agriculturii din Franța,
a prezentat o idee care ar putea schimba lumea.
Doamnelor, domnilor și dragi colegi,
cu toate terenurile, dar și cu toate solurile pădurilor,
avem un potențial enorm.
Faptul că putem pune în practică un răspuns real
în lupta împotriva schimbărilor climatice și că el ar putea fi echivalent
cu cantitatea de carbon emisă anual de omenire este ceva colosal.
Patru per o mie e capacitatea pe care o avem împreună
de a reuși.
Mulțumesc!
La evenimentul 4 per 1000,
multe țări au semnat angajamentul lui Stéphane Le Foll
de a atrage carbonul în sol.
FRANȚA
Treizeci de țări din toată lumea
semnează un angajament care cred că va fi
una dintre cele mai importante schimbări din agricultură.
Căci, pentru a obține acest 4 per 1.000,
trebuie să schimbăm modul în care practicăm agricultura.
Practicarea agriculturii în vederea izolării carbonului
necesită o reducere radicală a pesticidelor toxice,
a organismelor modificate genetic și a chimicalelor sintetice.
Dar țările care emană cel mai mult dioxid de carbon,
cei mai mari trei producători agricoli au lipsit de la convenție.
India, Statele Unite și China nu s-au prezentat.
Vă deranjează faptul că America n-a semnat acordul?
Da, mă deranjează.
Pentru că e prima dată când o întreagă țară, Franța,
da, o țară mai mică decât SUA, dar cu agricultură puternică,
a propus o inițiativă globală și politică
care leagă lupta împotriva încălzirii globale
și schimbarea metodelor agriculturale.
SUA n-a ajuns la nivelul ăsta.
Și, după aceea, SUA a anunțat
că s-a retras din Acordul de la Paris.
Dacă vrem să reușim să ne echilibrăm climatul,
trebuie să trecem la surse de energie regenerabilă.
Dar asta nu va schimba
cantitatea enormă de carbon pe care am emanat-o deja în atmosferă.
Din 1750, când a început revoluția industrială,
am trimis cam 1.000 de miliarde de tone,
cunoscute sub numele de gigatone,
de dioxid de carbon în atmosferă.
E încărcătura de carbon moștenită.
ÎNCĂRCĂTURĂ MOȘTENITĂ
Și, chiar dacă am opri emisiile de gaze cu efect de seră azi,
încărcătura de carbon moștenită ar rămâne tot acolo.
Încărcătura de carbon moștenită
va încălzi atmosfera zeci de ani, dacă nu secole de-acum încolo.
Deci, dacă vorbim doar despre reducerea emisiilor,
nu e de ajuns.
Dacă mașinile electrice și panourile solare nu-s de-ajuns,
care e soluția?
Singurul scop care are sens pentru omenire
e diminuarea,
adică o reducere de la an la an a carbonului din atmosferă.
DIMINUARE
Orice altceva e haos climatic.
Dacă vrem să obținem diminuarea,
trebuie să mulțumim Pământului
și să ne cultivăm și să ne creștem plantele și copacii
într-un mod diferit.
Odată atinsă diminuarea, în 20 de ani, urmează răcirea.
Urmează începutul răcirii.
RĂCIRE GLOBALĂ
Deci,
există un plan de referință pentru cei la 20-30 de ani,
care pot spune: „Putem reuși
pe parcursul vieții mele.”
Cu alte cuvinte, chiar practicile care ne vindecă solurile
ne vor vindeca și climatul.
Pentru a stabiliza climatul,
putem folosi cele mai puternice tehnologii de captare a carbonului…
fotosinteza plantelor și microorganismele din sol.
Și unicul tip de agricultură
care face cel mai bine asta și atrage cel mai mult carbon
se bazează pe conceptul…
de regenerare,
ceea ce înseamnă doar să reparăm răul pe care l-am făcut
și să îmbunătățim lucrurile.
Deci stăm într-o pădure de alimente.
Asta e agrosilvicultură.
E agricultură printre copaci.
Diversificarea copacilor.
Am un copac de avocado,
un bananier,
un smochin,
copaci de cafea.
Am trecut de la multe culturi de avocado Hass
la vreo 40 de specii diferite aici.
Prin diversificare,
acum putem avea recolte lunare.
Dacă vrei să faci ceva care să influențeze mult mama natură,
plantează un copac.
Nu ai nevoie de hectare pentru o pădure de alimente.
Doar câteva sute de metri pătrați.
Într-o zi, o să spui:
„Ce cumpărăm zilnic de la magazin și am putea,
în loc să așteptăm să vină din celălalt colț al lumii,
să plantăm chiar la noi în curte?”
În agricultura regenerativă, se cultivă mai multă hrană per hectar.
E ceva accesibil pentru sistemul nostru agricol.
Și, mai mult,
e deja pusă în practică,
în prezent.
Sunt crescător.
Așa îmi place să fiu numit: crescător.
Fermierul cultivă grâne.
Crescătorul crește animale.
Îmi place să mă consider crescător…
fiindcă pun accentul pe ființe vii și pe ecosistemele vii.
În ochii mei, asta înseamnă activitatea mea: un ecosistem viu.
Am cumpărat locul ăsta în 1991.
Și, în primii doi ani, am practicat agricultura tradițională.
Grăpând foarte mult.
Folosind substanțe sintetice.
Apoi, în 1995, cu o zi înainte să duc combina pe câmp,
am pierdut toată recolta din cauza grindinei.
Așa că am fost distruși.
Recoltele nu ne-au adus niciun venit.
A fost greu de acceptat, pentru că nu aveam asigurare.
În 1996, iar am pierdut toată recolta din cauza grindinei.
În 1997…
NE RUGĂM SĂ PLOUĂ!
S-a uscat pământul. Fără recolte.
A fost o secetă importantă.
În 1998, am pierdut 80% din recoltă din cauza grindinei.
Deci am avut patru ani fără vreun venit din recolte.
Vecinii făceau pariuri și așteptau să-mi cumpere pământul.
Financiar, ne-a fost foarte greu,
iar bancherul n-a vrut să-mi dea bani de îngrășăminte.
A fost cel mai mare noroc al meu.
N-aveam de gând să dau greș.
A trebuit să mă concentrez.
Cum să fac ca ferma și crescătoria
să aibă soluri care să producă recolte fără îngrășăminte?
Așa că am început să studiez ecosistemele solului.
Am căutat informații vechi și am citit jurnalele lui Thomas Jefferson,
încercând să-mi dau seama cum făceau ei asta înainte
de folosirea substanțelor sintetice.
De mult promovăm agricultura fără grăpat.
Fără grăpat
înseamnă să nu grăpezi deloc. Plantezi direct în sol.
E o semănătoare pentru semănare simplificată.
Astfel de semănători sunt disponibile în toată lumea.
Asta ajută stratul superior al solului să se dezvolte.
Orice tip de echipament de grăpat distruge acel strat.
Asta e roata de plantare.
Ea ridică resturile pe care le taie discurile,
făcând doar o mică tăietură.
Sămânța e plantată la o anumită viteză per hectar.
Asta trece deasupra
și mută o cantitate mică de sol fix peste sămânță.
Ținem tot scutul pe suprafața solului,
ca să protejăm solul de eroziunea provocată de vânt, de apă,
pentru a putea cultiva recolte cu mult mai puțin umezeală.
Când cade ploaia, apa se duce direct în sol.
Dacă ploaia cade pe pământ sterp, se scurge
și se evaporă foarte repede.
Solul care nu e grăpat depozitează mai multă apă,
accelerând creșterea microbilor,
ceea ce duce la creșterea plantelor și la mai multe ploi locale.
Acesta e ciclul exemplar al regenerării.
Solul lui Gabe Brown absoarbe și mai mult carbon din atmosferă.
Pentru fiecare procent de materie organică în plus,
4.000 de metri pătrați de sol absorb încă zece tone de carbon.
E enorm.
Trebuie redus grăpatul.
Ne trebuie culturi protectoare.
Ne trebuie rădăcini vii mereu.
Trebuie evitate perioadele goale, când din sol nu crește nimic.
Trebuie să folosim aceste principii pentru a restabili circuitul apei.
Se poate repara.
Vă duc pe un câmp
cu o cultură protectoare mixtă.
Scopul culturii protectoare
e de a îmbunătăți viața și funcționarea solului.
Gândiți-vă: dacă aș folosi o monocultură pe acest câmp,
am hrăni biologia solului cu un singur tip de exsudat rădăcinos.
Cresc 19 specii aici.
Accelerăm timpul biologic.
Hrănim biologia solului
cu ce ar hrăni un fermier tradițional solul în 19 ani.
Fac asta într-un an.
Deci, unii ar putea întreba: „Cum obții bani din asta?”
Animalele noastre pasc plantele astea iarna,
grăbind procesul de regenerare a solurilor.
Animalele care pasc plante vii fac parte din circuitul carbonului.
În câmpiile nordice, solurile s-au format mulțumită turmelor de bizoni și de elani
care, urmărite de prădători,
pășteau într-o anumită zonă și împingeau carbonul și plantele
în suprafața solului,
migrând apoi în altă parte, poate chiar un an.
Permițând recuperarea completă.
Nu cu mult timp în urmă,
peste 60 de milioane de bivoli cutreierau continentul.
TERITORIUL DE MIGRAȚIE INIȚIAL PENTRU BIZONI
În încercarea de a-i înfometa pe amerindieni,
armata americană și căile ferate au ucis majoritatea bivolilor.
Când s-a terminat sacrificarea, au rămas
doar câteva mii de animale maiestuoase.
Acolo unde cutreierau bivolii, cresc culturi agricole industriale.
Sute de milioane de hectare de recoltă…
doar pentru hrana animalelor.
Iar animalele alea sunt strânse în țarcuri.
La rândul lor, țarcurile produc foarte multe gaze cu efect de seră.
Țarcurile emit o cantitate mare de gaze cu efect de seră.
GES = GAZE CU EFECT DE SERĂ
Când terenul e folosit ca pășune, datele arată
că gazele sunt izolate în sol.
Deci, într-un caz, obținem gaze,
iar în celălalt caz, obținem izolare.
Problema nu e animalul.
Problema e locul unde sunt animalele.
Vacile pot fi bune.
E una dintre cele mai controversate afirmații…
ale omenirii, momentan.
Folosind vitele și permițându-le să cutreiere și să pască,
putem reînvia mult teren
ca să diminuăm considerabil dioxidul de carbon.
Sunt din sud-estul Louisianei.
Am crescut într-un ecosistem delicat.
Conservarea a făcut mereu parte din viața mea.
Nu știam că Pământul se deșertifică.
SALUTĂRI DIN ZIMBABWE
Am zburat de la New York în Zimbabwe, ca Allan Savory
să ne arate diferența dintre deșertificare
și regenerare.
Terenuri administrate holistic prin pășunat planificat folosind vite,
cele mai ponegrite animale.
Conducem pe un câmp din Africa…
care s-a aflat sub managementul holistic al lui Allan Savory timp de nouă ani.
E raiul pe pământ.
Asta este iarbă înaltă.
Folosirea animalelor
pentru a inversa deșertificarea poate fi accesibilă
pentru până la două treimi din pământul lumii,
spre deosebire de alte metode.
Și, sincer, asta se poate face la un cost foarte mic.
DUPĂ PĂȘUNAT
Iată-ne!
Așa ar trebui să arate.
Lucrezi pe acest pământ de opt sau nouă ani.
S-a transformat dintr-un loc deșertificat
într-un teren pe care pasc erbivorele.
Ai transformat peisajul de dinainte
- …în asta. - Da.
Cum naiba ai reușit să faci asta?
Bălegarul, urina și copitele animalelor
au făcut iarba să crească.
Animalele nu stau niciodată pe mai mult de un hectar, cam doi acri și jumătate,
- …mai mult de trei zile. - Bine.
Și nu se mai întorc pe parcelele alea
decât după 6-9 luni.
Ca plantele să nu fie păscute excesiv.
În orice zi a anului ai veni,
nicăieri pe acest teren nu vei vedea animalele,
fiindcă sunt adunate pe mai puțin un hectar de pământ.
Dacă nu te ducem noi, n-ai de unde să știi.
În lupta cu schimbările climatice,
mulți oameni nu înțeleg că asta…
- …ajută climatul. - Da.
Asta…
- …izolează carbonul. - Da.
Asta absoarbe din aer elementul pe care-l vrem dispărut
și îl reține,
apoi îl face oxigen.
Da, dacă putem produce pajiști durabile,
putem atrage cantități imense de carbon înapoi sol.
Două treimi din lume sunt, estimativ, pajiști și savane
unde ploile sunt prea puține
pentru a susține destui copaci care să acopere solul.
Așa că iarba trebuie să stabilizeze solul.
Uite așa ar trebui să arate lumea. Așa ar trebui să arate Africa.
Așa ar trebui să arate America de Sud și Centrală.
Așa trebuie să arate Texasul.
Așa putem câștiga.
Putem transforma Pământul
în grădina Edenului de altădată
prin regenerare.
Folosite cu cap,
erbivorele pot elimina carbonul și inversa deșertificarea.
Asta nu funcționează doar în Africa.
Funcționează peste tot în lume.
ÎNCERCAȚI CALIFORNIA
Luăm pantaloni lungi? Sunteți gata de călărit?
Da.
Bine.
Am fost crescută într-o zonă rurală din Washington,
adoptată de un bătrân din tribul Lakota.
Eram în natură în fiecare zi.
Am descoperit permacultura, iar asta m-a influențat mult în viață,
fiindcă am văzut că poate exista o agricultură permanentă,
o agricultură
care nu hrănește doar planeta,
ci și pe oameni, dar într-un mod regenerativ
care nu epuizează resursele.
Fermierii holistici, ca familia Markegard, folosesc planificarea atentă,
ca vacile să izoleze carbonul și să regenereze terenul.
Acesta e planul nostru de pășunat și graficul de control.
Aici se vede
unde și când plănuim să mutăm vitele.
Bună!
Să vedem.
E 22 iulie,
deci erau în G1
și se vor muta aici.
Toate aceste câmpuri îngrădite
sunt în corelație cu o hartă pe care o am aici.
Așadar, toate astea sunt zone îngrădite unde pasc vitele.
Aici văd cât de mari sunt.
Pot înregistra observații, specii, chiar aici, pe câmp.
Gestionăm
peste 3.200 de hectare din Bay Area,
deci suntem mereu în mișcare.
Nu mă plictisesc niciodată.
Vacilor li se spune rezervoare de microbi mobile,
pentru că vacile au microbi în burduf
pentru a distruge fibrele din hrană.
Deci, când vacile fac caca,
rezultatul e ca o movilă aburindă de microbi aruncați pe pământ, iar asta e…
E foarte util pentru pământ.
Deci au trecut vreo trei luni
de când au fost vitele pe pășunea asta.
Ați auzit sunetul acela când am scos bucata de pământ?
E sunetul perilor radiculari care se rup.
Sunt mii și mii de metri de peri radiculari
care sunt interconectați cu toate celelalte mănunchiuri de iarbă
și cu toate celelalte specii
prin perii lor radiculari și prin ciupercile micorize.
Apoi, vitele vin
și mănâncă partea de deasupra.
Când partea de deasupra a ierbii e mușcată,
rădăcinile se desprind.
Și din ce sunt făcute rădăcinile?
Din carbon.
Absorbim carbonul din atmosferă prin fotosinteză
în plantă,
care apoi trece prin plantă
în sistemul rădăcinos.
Acel carbon se desprinde și se transformă în humus…
unde îi e locul.
Forma de agricultură pe care o folosim
creează miliarde de vieți…
sub formă de microbi din sol, nematozi,
păsări de pășune.
Toată acea sălbăticie înflorește într-un sistem agricultural,
spre deosebire de câmpurile grăpate și lipsite de viață.
Pe marea majoritate a câmpurilor grăpate se cultivă un singur lucru…
hrană pentru animale.
Porumb, soia și fân.
Aceste culturi și țarcurile care se bazează pe ele
există doar pentru că sunt finanțate din taxele pe care le plătim noi.
Vorbeam cu niște producători de porumb și de soia din Missouri
iarna trecută.
Unul s-a ridicat și a zis:
„De ce aș planta altceva decât porumb și fasole,
când am profitul garantat înainte să le fi plantat?”
Ministerul Agriculturii din SUA
folosește Corporația de Credit a Mărfurilor
pentru a oferi prețuri garantate pentru cultivarea anumitor culturi.
PREȚ MINIM GARANTAT
În sistemul actual,
contribuabilii îi ajută pe fermieri să cultive recoltele
care hrănesc animalele care trăiesc în țarcuri
și care emit gaze cu efect de seră.
Rezultatul?
Pământul nostru se transformă în praf, iar fermierii se prăbușesc.
Apoi îi întreb: „Câți bani ai câștiga
dacă nu ți-ar subvenționa guvernul activitatea?”
Iar ei știu. Știu răspunsul.
N-ar face niciun ban.
Am renunțat la programe.
Le spun producătorilor că nu mai vreau ajutor social.
Chiar și cu semințe modificate genetic, spray-uri chimice și subvenții,
majoritatea fermierilor se zbat să facă câțiva dolari per acru.
Dar, pe cele 2.000 de hectare ale sale,
crescătoria lui Brown generează peste 100 de dolari profit per acru anual.
Dacă construiești un ecosistem de fermă sănătos, devii trainic.
Nu mai ești supus riscului.
Da, cresc porumb. Nu cresc soia, dar cresc mazăre.
E bine.
Dar cresc și grâu, orz, ovăz și măzăriche,
triticală, lucernă, carne de vită, miel și porc organică,
miere, legume și multe altele.
Nu mă interesează prețul porumbului sau al soiei,
fiindcă sunt o parte mică din activitatea mea.
Am creat un ecosistem trainic.
Cele mai multe terenuri administrate de fermieri
sunt deținute de altcineva, nu de fermieri.
Credem că proprietarii,
pe măsură ce ajung să înțeleagă beneficiile pe termen lung
ale unui sol sănătos,
își încurajează fermierii să considere asta o prioritate.
Când fermierii încep să se ocupe de sănătatea solului
și văd beneficiile economice, nu mai dau înapoi.
Trecând la agricultura regenerativă,
fermierii americani și-ar putea mări profitul
cu peste 100 de miliarde de dolari anual
și, practic, să renunțe la subvenții.
Activitatea noastră are un motto.
Vrem să semnăm pe spatele cecului, nu pe față.
E un motto destul de bun. Rămâi cu mai mulți bani.
Programul federal din prezent
e cel mai nociv lucru pentru agricultura regenerativă.
Ca guvernele să sprijine trecerea spre regenerare,
s-ar putea să fie nevoie să preia oamenii inițiativa.
Se poate să existe unele lucruri pe care le poți face
ca să salvezi solul…
în prezent.
Asta li se întâmplă tuturor aproape în fiecare oră.
Deșeuri alimentare.
Deșeurile alimentare-s omniprezente. Cu toții le producem.
SALUTĂRI DIN SAN FRANCISCO
Ei bine, nu chiar toată lumea.
ÎNSORITA CALIFORNIE
Există continente și alte regiuni foarte mari
lovite de două ghinioane:
temperaturi mai ridicate și secetă.
Asta ucide solul.
Ucide viața.
Una dintre soluții pentru provocarea asta e să aduni resturile de mâncare din orașe,
precum San Francisco, să le transformi în compost și să-l oferi fermelor locale.
Și asta la reținerea apei, deoarece compostul e un burete natural.
Realitatea regretabilă este
că majoritatea gunoiului e incinerat sau trimis la groapa de gunoi.
Trebuie să modelăm natura.
RECICLARE GUNOI
Am avut norocul de a fi primar
când am început să sărbătorim Ziua Mondială a Mediului în oraș.
A devenit o sărbătoare de o săptămână și un apel pentru implicare.
Iar una dintre strategii
a fost reducerea deșeurilor.
DEȘEURI PENTRU COMPOST
Locuitorii din San Francisco sunt amendați
dacă nu pun compost în pubela verde.
Îi stimulăm pe oameni
să nu umple pubelele negre.
Dacă pubela neagră e goală, serviciul e gratuit.
Dacă e plină de chestii, te costă mult.
Scopul e să umpli pubelele verzi și albastre,
de compost și de reciclare.
După faptă, și răsplată.
În San Francisco,
adunăm 700 de tone de resturi de mâncare și rădăcini de plante pe zi.
INSTALAȚIE DE COMPOST, SAN FRANCISCO
E ora cinci dimineața,
iar noi facem compost.
Acesta e cel mai important fel de gunoi,
fiindcă e plin de substanțe nutritive și de carbon.
Ajunge compostul, adică resturile de la restaurante și din gospodării,
iar noi le sortăm.
Acum șaizeci de zile, astea erau coji de ouă, oase de pui, coji de legume.
Acum,
e un compost frumos și desăvârșit.
Acum sap în el și văd că e cald.
Procesul de transformare nu e gata.
Adunăm resturile de mâncare.
Le punem în pubela verde.
Ajung la instalația de compost Recology.
Le transformăm în compost și-l trimitem la fermă.
E o soluție simplă.
San Francisco a devenit cel mai sustenabil oraș mare
din SUA în doar câțiva ani,
iar economia s-a dezvoltat.
Dacă San Francisco poate dovedi un ideal,
acel succes poate fi repetat în alte orașe, în alte state
și alte națiuni de pe Pământ.
ÎNSORITA CALIFORNIE
Compostul e descompunerea naturală a materiei organice.
În covorul de frunze din pădure,
ciupercile și bacteriile preiau conducerea și construiesc solul.
Compostul ține de comunitate.
De la comunitatea de microbi care descompun grămada
până la comunitatea din Los Angeles
care întoarce, cerne
și contribuie la grămadă.
ORAȘUL MOTOARELOR
Colectez resturi de mâncare de la restaurante, bălegar de la zoo.
Bălegar. Știți de ce?
Ca să n-ajungă la groapa de gunoi, ci să-l folosim ca să îmbogățim solul.
De asta.
Cum putem refolosi deșeurile?
Fiindcă nu-s deșeuri, de fapt.
Mă numesc Pashon. Pashon Murray.
Deci ăsta a fost destinul meu, să fiu pasionată de mediu.
SALUTĂRI DIN PORT-AU-PRINCE
Când am fost în Haiti pentru a testa toaletele cu compost,
toți au crezut că-s nebună.
Și poate că sunt.
- Eu sunt Steven. Da. - Ești…
- Bărbatul ***. - Sunt femeia ***.
Da! Tare.
- Suntem oamenii ***. - Da.
A fost cutremurul din Haiti.
Evident, acest cutremur a fost devastator.
Am simțit că trebuie să vrem ceva.
Patricia rezolvă problemele.
De cum a ajuns acolo, a zis: „Au o problemă cu salubrizarea.”
Apa de sub sol începea să fie contaminată.
În toată lumea, 2,5 miliarde de oameni nu au canalizare.
Asta înseamnă că oamenii se pot îmbolnăvi.
Așa că îi învățăm pe oamenii din lume să aibă toalete cu compost,
ca să colecteze și să folosească deșeurile pentru comunitate.
Cea mai distinctă schimbare pe care am observat-o a fost mirosul.
Experiența de a trăi în jurul latrinelor era constantă.
Asta e grămada de compost.
Simțiți un miros urât?
Nu.
O parte din avantajul acestui sistem e că e foarte ușor de învățat.
Nu e nevoie să comanzi vreo parte componentă.
Oamenii pot învăța să facă asta.
Ăsta e containerul de rezervă.
Aici e rumegușul disponibil.
Îmi place că compostul termofil
ajută la abordarea mai multor probleme legate de climat.
Ne ajută să protejăm resursele de apă.
Îl tratezi și scapi de patogeni,
iar rezultatul e compostul.
Când e gata procesul…
e pământ frumos.
Poți ameliora solul și să ai culturi mai bogate.
Singura problemă
e că oamenii simt repulsie fiindcă sunt fecale umane.
Oamenii, în general, au fobie de caca.
Dar cei mai mulți oameni nu știu că, în America,
dacă cumperi pământ de ghiveci, probabil are substanțe biosolide,
care provin din canalizare.
Consumăm mâncare. O eliminăm prin caca.
Îl putem trata
și crea sol cu conținut nutritiv pentru plante,
iar circuitul continuă la nesfârșit.
Caca nu trebuie exclus.
E o toaletă frumoasă
și mi-ar plăcea s-o folosesc. Mă scuzați.
Compostul e doar una dintre soluțiile de captare a carbonului pe bază de sol.
Cu cât alegem alimente regenerative, cu atât fermierii investesc în ele.
Ne aflăm într-un moment critic din istorie.
Ar putea exista o cale
de a mânca alimente care vindecă planeta.
Noi o numim dieta regenerativă.
Sunt vegan de 20 de ani.
Voi dovedi că poți să duci o viață bună
într-o manieră sănătoasă și eficace
cu o alimentație bazată pe plante.
Dacă mănânci carne, poți să alegi carne de la fermele de calitate.
Dacă mâncăm carne,
trebuie să provină de la animale crescute pe pășune,
hrănite cu iarbă, omorâte cu omenie.
E cea mai importantă alegere de făcut
pentru viitorul planetei.
Ce mâncăm?
Ce sisteme de agricultură susținem?
Ajutăm Pământul să se regenereze sau să se degenereze?
Aici avem două cotețe mobile.
La aproximativ trei zile după ce vitele pasc pe o pajiște,
aducem găinile în același loc.
Au libertate de mișcare.
Ar putea să plece în California dacă ar vrea.
Am mers la băcănia locală
și am cumpărat o duzină de ouă de la găini crescute
natural, nu în cuști.
Luăm de aici unul și îl spargem.
Aici avem un ou de la găinile noastre care sunt lăsate libere pe pajiște.
Al nostru, din stânga, e mult mai închis.
Priviți!
Vedeți cât de ușor se sparge?
E lichid.
Ia te uită!
Îl împung cu degetul de câteva ori înainte să se spargă.
Uitați-vă la culoarea gălbenușului și la diferența dintre ele!
Ale noastre stau pe pășune. Mănâncă orice pot găsi acolo.
Deși sunt ouă de la găini care nu stau în cuști, e clar că sunt îngrădite
și hrănite mai ales cu cereale.
Ale noastre au mult mai multe substanțe nutritive.
În gălbenușul ăsta, se simt
substanțele nutritive și complexitatea agriculturii regenerative.
E important să ai o alimentație regenerativă,
dar și să colaborezi cu cei care cultivă mâncarea.
În prezent, se estimează
că în maximum cinci procente dintre ferme se ține cont de sănătatea solului.
Nature Conservancy s-a aliat cu Asociația Crescătorilor de Porumb
pentru Parteneriatul Sănătatea Solului.
Scopul e să mărim procentul fermelor care mențin sănătatea solului la 50%
până în 2025.
Ideea Academiei de Sănătate a Solului a apărut acum cinci ani,
când a venit Ray la crescătoria mea și am făcut cunoștință.
Habar nu aveam
ce avea să devină planul
de folosire a regenerării.
În sfârșit, s-a împlinit.
- Ray Archuleta. - Jesse.
Salut! Mă bucur să te văd.
Încep eu. Mă numesc Ray Archuleta.
Lucrez de 32 de ani pentru guvern…
Scopul e să însănătoșim solul,
să predăm mai multe principii ecologice.
Voiam un mentor
care să le arate oamenilor
că fac parte din planetă
și că trebuie să avem o relație mai bună cu ea.
Înainte, dacă luai o revistă agriculturală,
nu găseai articole despre sănătatea solului.
Acum, nu există revistă
în care să nu fie măcar un astfel de articol.
Asta îmi dă speranțe.
Putem îmbunătăți solul
mult mai repede decât credeam.
Uneori, când țin prezentări,
nimeresc un grup care e convins că nu se poate întâmpla așa ceva.
Așa că arunc o provocare.
„Îmi pun crescătoria la bătaie că pot să implementez asta la voi.”
Pentru că principiile sănătății solului:
perturbație mecanică minimă, diversitate,
scut la sol, rădăcini vii mereu, integrarea animalelor,
Aceste principii sunt universale.
N-am nicio îndoială,
absolut niciuna,
că aceste practici pot să dea roade oriunde.
Aici este terenul vecinului meu,
care a fost stropit cu chimicale.
De peste un an nu mai crește nimic aici,
doar câteva buruieni rezistente la Roundup.
E un deșert ecologic.
Alături sunt câmpurile noastre.
Avem o diversitate de specii de plante.
Avem insecte.
Avem animale sălbatice și domestice care pasc.
Captăm lumina soarelui din primăvară și până la sfârșitul toamnei,
transformând lumina în carbon lichid
pentru a pune în mișcare și a alimenta sistemul.
Poftim!
Pe partea asta, e pământ uscat.
De unde vreți să provină mâncarea?
Din ce sistem agricultural vreți să provină mâncarea?
Răspunsul mi se pare simplu.
Pe toată planeta,
oamenii folosesc practicile de regenerare pentru a vindeca pământul
și a echilibra climatul.
Unele proiecte sunt mari.
Știm că aproximativ 25% din tărâmul lumii…
ECOLOG, FUNDAȚIA COMMONLAND
…a fost degradat de oameni de-a lungul timpului.
Când ne uităm la leagănele civilizației,
precum Grecia și Roma,
observăm că multe dintre ele s-au transformat în deșert.
Peste ruinele civilizațiilor cândva mărețe s-a așternut nisipul.
Platoul Loess, leagănul civilizației chineze,
a fost locul în care s-a născut agricultura.
Când mi s-a cerut să filmez nivelul de referință din platoul Loess,
m-am trezit singur pe vârful unui munte,
iar oriunde mă uitam în jurul meu, nu se zărea vegetație.
Era o zonă distrusă ecologic.
A fost numit cel mai erodat loc de pe Pământ,
plin de oameni săraci.
Am simțit nevoia să-mi petrec restul vieții ocupându-mă de asta.
Pe atunci, era greu de imaginat
că l-am putea restabili.
Deci, cam din 1994 până în 2009, 14 ani,
o suprafață de 35.000 de kilometri pătrați, cam cât Belgia…
Au fost aduși cei mai buni cercetători chinezi.
Au fost aduși cercetători internaționali, cu sprijinul Băncii Mondiale.
Au creat sisteme de cartografiere cu sateliți,
astfel încât fiecare bazin să aibă o direcție unică.
Rezultatele au fost…
nemaipomenite.
36.000 DE MII DE KILOMETRI PĂTRAȚI REGENERAȚI
Sute de milioane de oameni au scăpat de sărăcie.
Am cunoscut oameni care erau analfabeți,
iar copiii lor merg acum la universitățile de top din țară.
Oamenii au apărut în paradis.
Dacă restabilim tot pământul degradat de pe Pământ,
ne putem întoarce în paradis.
Dacă începem acum să construim o economie de restaurare,
o economie de regenerare,
asta e calea de urmat.
Când vezi că râul curge din nou pe un teritoriu și-i reface fertilitatea,
când vezi că își revine biodiversitatea într-un loc complet distrus,
simți o satisfacție enormă.
Așa că hai să restabilim câte o bucată de paradis în fiecare zi!
Nu e așa de greu.
Dacă nu ne mai lăsăm distrași de obiecte strălucitoare
și începem să ne gândim la ce e important,
adică refacerea biodiversității
într-un loc complet distrus…
Oricine poate simți o satisfacție enormă
și își poate găsi sensul vieții.
Suntem împreună.
Fiecare acțiune pe care o facem afectează alte acțiuni
ca undele dintr-un iaz.
Deci ce decizie veți lua
care să aibă un impact pozitiv asupra acestei planete frumoase,
astfel încât strănepoții noștri și următoarele șapte generații
să poată să îmbrățișeze un sequoia bătrân,
să înoate în ape curate
și să poată deschide gura ca să bea apa în timp ce înoată?
Ce putem face în prezent
ca ai noștri copii să poată prospera
în belșugul creat de deciziile noastre?
Sunt dispus să conduc 160 km, 1.600 km dacă e nevoie,
ca să salvăm o fermă, să deschidem o inimă și o minte.
Acea minte pe care o schimbi
s-ar putea să influențeze o altă minte, o altă inimă.
Noi așa am pățit. Ne-a schimbat inimile
și viețile.
Nu e vorba despre religie sau despre politică.
E despre iubire.
Dacă iubești ceva sau pe cineva,
vrei să-l înțelegi,
să-i porți de grijă, să-l aperi,
să-l protejezi.
Și asta vrem noi să facem.
Chiar și ciupercile micorize, viermișorii
și bacteriile.
Dacă avem grijă de ele, ele au grijă de noi.
De la cei mai mici microbi,
la cele mai mari creaturi,
planeta noastră albastră e plină de viața.
Timp de milioane de ani, s-a vindecat
și s-a echilibrat singură.
Dar, în prezent,
specia noastră se confruntă cu cel mai mare test.
Misiunea noastră e simplă.
Trebuie să profităm de puterea regenerativă a Pământului.
Facem un târg.
Nu mă dau bătut.
Să nu vă dați nici voi.
ACOPERIȚI PLANETA CU PLANTE
SOLUL NE VA SALVA SUNTEM NATURA
RESPECTĂ-ȚI MAMA
ALEGE MÂNCARE REGENERATIVĂ
SOLUȚIA E SUB TĂLPILE TALE!
RÂMELE = PRIETENII NOȘTRI
PLANTEAZĂ COPACI
REDU DEȘEURILE ALIMENTARE
SĂ FACEM PĂMÂNTUL GROZAV
SUNT CU EA
VOTEAZĂ SOLUL
BIODIVERSITATE
REDU DEȘEURILE ALIMENTARE COMPOST
SOLUL NE VA SALVA
ÎMPREUNĂ PUTEM REGENERA PĂMÂNTUL!
ALĂTURĂ-TE MIȘCĂRII GLOBALE
CA SĂ NE VINDECĂM SOLUL, SĂNĂTATEA ȘI CLIMATUL
GĂSEȘTE-ȚI CALEA PE
KISSTHEGROUNDMOVIE.COM
Ce e dioxidul de carbon?
E…
Vine din…
Întrebare capcană. M-ai luat pe nepregătite.
Cred că e format din carbon și doi atomi… Două molecule de…
De ceva.
Ceva rău?
E o otravă pe care o respiri și care te distruge.
Ce măsuri iei în viața de zi cu zi
ca să influențezi schimbările climatice?
Îmi place să-mi fac partea cât pot, cu paiul de metal.
- Paie de hârtie. - Fără paie de plastic.
Paie de hârtie, nu plastic.
Paie reciclate.
De fiecare dată când vin, mă umplu de energie.
Dacă reciclarea și paiele de hârtie sunt singura speranță,
atunci avem probleme mari.
Putem inversa schimbările climatice îmbunătățind lucrurile,
nu doar reparând ce am făcut rău.
Îți imaginezi? Deci nu…
Nu doar ne degenerăm. Ci ne regenerăm.
Sună grozav.
Vreau regenerare.
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă