Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Egy bölcs ember egyszer azt mondta,
„az univerzumban a káosz és a vakszerencse uralkodik,
elég egy szerencsétlen pillanat ahhoz,
hogy minden álmunk és vágyunk a lefolyóban végezze.”
Meg tudod csinálni. Csak csókold meg.
Ő...
Ő szeret téged, igaz?
Igen, azt hiszem... szeret.
Nem, nem szeret. De igen.
Egész hétvégén halogattad a dolgot,
és most mér késő.
Tényleg elég késő van.
Oké, itt az idő. Eljött a te időd. Ez...
Sokáig tart még?
Egy pillanat!
Oké.
Igen.
- Szia! - Szia!
- Jól vagy? - Igen, csak megfájdult a hasam.
- Aggódtam, hogy lekésed a géped. - Még van pár percem.
Tudod, milyen szerencsés a húgod?
Ő Rómában dolgozhat, én meg háború-sújtotta helyeken.
Ha háborús újságíró leszel,
nagyjából erre számíthatsz.
Oké, okostojás.
Ez egy...
Ez egy nagyon különleges hétvége volt.
Igen.
Nem örültem, mikor Hayley elmondta,
hogy az idősebbik bátyja ugyanakkor jön, mint én,
de kiderült, nem vagy olyan idegesítő, mint azt gondoltam.
Ilyen szépet még nem mondtak nekem.
Ilyen szépet még én sem mondtam senkinek.
- Megtiszteltetésnek veszem. Köszönöm. - Szívesen.
Komolyan, köszönöm...
Remek volt.
Még sosem találkoztam hozzád hasonlóval.
Csak hízelegsz, igaz?
Nem, komolyan mondom, hogy nem. Nem vagyok jó ebben.
Őszinte vagyok.
Szóval...
Jack! Haver!
Erre mennyi az esély? Mit keresel itt?
- Greg! - Nem Greg!
Igen, emlékszem.
Elnézést.
- Dina. - Örvendek.
Úgyszintén.
Egy kollégiumban laktunk a fősulin.
Recskának hívtuk.
Sokat recskázott.
- Az nem én voltam. - Biztos, hogy te voltál.
Mindegy is...
Vissza kell mennem Londonba.
- Megyek a reptérre. - Én is!
- Na ne! - Én is oda tartok!
- Elvihetlek. - Tényleg?
Igen.
Nem gond.
Akkor te most mész?
Igen.
Azt hiszem, én...
most megyek.
Oké.
Elbúcsúzhatnék...
Tudod...
Ki tudja, mikor találkozunk...
Persze. Csak tessék!
Köszönöm...
ezt a csodás...
- hétvégét. - Igen, ez...
- Azt hittem... - Oké.
Igen.
- Örvendtem. - Én is örvendtem.
Tényleg elmegyünk.
- Gyere, Recska! - Oké.
- Haver, elhiszed, milyen mázlink van? - Nem, tényleg nem.
Egy múltbéli suttyó véletlen felbukkanásával
a vakszerencse jól tökön rúgja a szerelmet.
Ahogy a bölcs ember mondaná,
„a vakszerencse egy igazi szemét”.
3 ÉVVEL KÉSŐBB
Kész.
Óvatosan!
Felőlem rendben.
Remek.
- Gyönyörű vagy! - Tökéletes!
Izgatott vagy?
Jó lesz? Itt vagyunk.
Tökéletes!
- Köszönöm! - Szívesen!
Gratulálunk!
Szia!
Minden rendben lesz! A legnagyobb rendben!
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Hayles?
Hayley?
Egy pillanat!
Jól vagy?
- Igen. - Mi folyik itt?
Az esküvő stresszes, igaz?
Csak azért tudok aludni, mert szedem...
ezeket az altatókat, amik még egy lovat is kiütnének.
Jól nézek ki?
Elbűvölő vagy.
Vicces az élet, nem?
Az egyik percben még egy parkolóban veszekszem egy idegennel,
aztán hat hónap múlva már szerelmes vagyok és férjhez megyek hozzá.
Bár itt lennének anyáék.
Tudom.
Igen.
- Jól van. - Igen.
Van valahol egy menyasszony ezen a rohadt helyen?
Istenem, Hayley bébi!
Egyszerűen csodásan nézel ki!
Kösz, Bryan. Minden rendben? Tudod a dolgod? Jól vagy?
- Remekül. - Igen?
Bár van pár kérdésem.
Lehetnék „nyoszolyófiú” „nyoszolyólány” helyett?
Nem. Második kérdés?
Csak mert férfi vagyok...
Másodszor...
Vitelli mellett ülök?
- Nem. - Oké.
Miért nem?
Színészeket keres az új filmjéhez.
Tudod, mit tehet a karrieremmel?
- Megteremtheti? - Igen.
Az angolokat egy helyre kell ültetnem.
- De bemutatlak neki. - Oké.
Csak ne kerüljek Rebecca mellé.
Nem bírom, hogy egész este rám ragad...
- Bocs, befogtam. - Oké.
Készen állok.
Istenem!
Tényleg megtörténik! A húgom férjhez megy.
Igen!
Ott találkozunk. Sietek a fodrászhoz.
Mi? Most? El fogsz késni.
Igen, Bryan?
Hűha! Mióta ismerjük egymást?
Még mindig nem hisztek bennem?
- Nem. - Kicsit sem.
Nem találkozhatok így Federico Vitellivel.
Jól van, menj. De ne késs! Ma van az esküvőm.
- Ne késs el, Bryan. - Ma van az esküvőm, Bryan.
- El fog késni. - Menjünk!
- Hayley... csak egy apróság. - Igen?
Amanda nem az angoloknál ül, ugye?
- De igen. - Nézd...
nem volt más választásom.
Nem gond?
Gond, hogy a legrosszabb exemmel kell egy asztalnál ülnöm egész végig?
Minden rendben lesz, oké?
Nézd...
nekünk nem lesz külföldi esküvőnk.
Még nem is mondtam neked igent.
Igen, azt észrevettem.
A haverok szerint ez őrültség.
Összeházasodni valakivel nagy dolog.
Ebbe nem szabad beleugrani.
Hat hónapja kérdeztem.
- Kezdődik... - Amanda!
Ez...
Tessék!
Azt hittem, hogy a „penne” „péniszt” jelent olaszul,
mert olyan kicsi, cső alakú...
De a „penne” az csak „penne”.
Ezzel akarsz felidegesíteni?
Nem, menőn néz ki.
Mint egy rohadt bűvész.
Mi a...
Háromezerért vettem.
Istenem! Szia, Amanda!
- Hűha! Gyönyörű vagy! - Kösz, édes.
Kabaré is lesz?
- Nem. Amanda pasija vagyok. - És te is fellépsz?
- Csodás! - Nem.
Nem tudtam, hogy új pasid van. Remek.
Örülök, hogy vége a legutolsó pasiddal.
Hogy is hívták? Chaz? Azt mondtad,
„a pasim egy pöcsfej”.
Én vagyok Chaz.
- Micsoda? - Én vagyok Chaz.
Istenem!
Egymás után két Chaz?
Ez olyan egyedi név. Őrület...
Sidney? Sidney, te vagy az? Sidney!
Istenem, nem tudtam...
Megyek. Elnézést!
Chaz, drágám, ő itt Sidney.
- Amanda! Mi újság? - Régi lakótárs.
Aki skót szoknyát visel,
pedig még csak nem is skót.
Igen, én...
már kicsit meg is bántam.
Elég nehéz anyag,
és kicsit már el is kezdte...
dörzsölni az ágyékomat...
Igen.
A heréimet.
- Bemegyünk? - Igen.
Igen, menjünk be!
Mióta szerepelsz kabarékban?
Én zenei producer vagyok.
- Ki ez a másik Chaz? - Ne törődj vele!
A golyóim. A drága golyóim. Rendben lesznek.
Így talán kezelhetőbbek.
Készen állsz?
Igen. Igen, azt hiszem.
Gyerünk!
Várj, Jack!
- Nézd, én... - Mi az?
Mindent megadnék...
azért, ha apa itt lehetne ma.
De az, hogy te kísérsz az oltárhoz,
az a második legjobb dolog, amit csak kívánhatok...
Mellesleg, vigyáznál a gyógyszereimre?
Köszönöm.
Persze.
Induljon az esküvő!
Induljon!
- Gyerünk! - Oké.
- Hol a faszban van Bryan? - Itt lesz.
Mi a faszért megy most fodrászhoz? Mi baja?
Istenem! Miért döntöttem így?
Mert szereted őt.
Igaz?
Igen.
Oké. Csináljuk!
Elfelejtettem szólni...
Emlékszel Dinára, az amerikai barátnőmre?
- Igen. - Itt van.
- Mi? - Igen.
Bocs, várj!
Azt mondtad, nem tud jönni,
és amúgy is már foglalt, igaz?
Kiderült, hogy el tud jönni, és a pasijával is szakított.
- Igen. Gyere, menjünk! - Várj!
Oké.
Igen.
Istenem!
Isten hozott mindenkit!
Azért gyűltünk ma itt össze, hogy tanúi legyünk
Roberto és Hayley házasságkötésének.
Hölgyeim és uraim...
Bocs! Mondtam, hogy visszaérek.
Andrea, ő az öcsém, Jack. És ő a nyoszolyólányom, Bryan.
- Ciao. - Ciao.
Ő Sophia, Roberto anyja.
Helló!
Üdv!
Helló!
Oké.
Örvendek!
- Szájon csókolt. - Engem is.
Szerintem nyelves volt.
Nem vagy a kabaréban.
Tetszik az öltönyöd.
- Jó, nem igaz? - Igen.
A hatéves unokaöcsémnek is ilyen van.
- Az unokaöccsének. - Jó kölyök lehet.
Az ő öltönye össze van varrva,
és egy kis lyukon dughatja ki a micsodáját.
Ez csak a klasszikus cipzár.
Beszélgetek kicsit az új rokonaimmal.
Menj!
- Ne érzelgősködj! - Nem, nem fogok.
Ó, haver!
- Boldognak tűnik. - Igen.
Voltál fodrásznál?
- Ugyanúgy néz ki. - Nem igaz.
- De. - Nem.
- Bryan... - Göndörebb.
Meleg van.
- Igen. - Nagyon meleg.
De szép az idő.
Ó, micsoda ruha!
- Köszönöm. - Csodás.
A magáé is csodás. Bár ez nem olyan ruha.
Ez szoknya.
Igen, tudom. Igen.
Hagyományos skót... ruha.
- Igen, tudtam. - Igen.
Nem vagyok az.
- Nem? - Nem.
Akkor miért viseli?
A jó öreg olasz nap.
Zuzmó.
Atya ég!
Szerintem nem kéne...
Nem kéne...
Hol van a másik fele?
Nincs másik felem.
Ma fél ember vagyok.
- Én is az vagyok. - Igen?
Ó, akkor...
- Áll az alku? - Igen.
Esküvői haverok.
Ez volt az alkunk?
- Kezet fogtunk. - Igen.
Mit tesznek az ilyen haverok?
Együtt lógunk.
- Egy italt? - Nem, kösz.
Ingyen van.
- Pezsgő? - Oké.
- Ingyen van... - Mindjárt jövök.
- Nem, kösz. - Ne mozduljon.
- Hát ott van! - Ki?
Vitelli.
- Hűha! - Igen.
Filmsztárokat csinál.
Filmsztárokat.
Egy esélyem van lenyűgözni.
Talán később a beszédeddel.
Igen.
Milyen beszéd?
Az esküvői beszéded.
Senki sem szólt róla.
- Benne van a programban. - Nem hinném.
Jaj, ne!
Nem készültem fel!
Nem lesz gond.
- De igen. - Improvizálj, haver.
- Jön Rebecca. - Érezd.
Ne hagyj egyedül vele. Rám tapad.
- Kérlek! - Helló!
- Atya ég! Itt vagyunk!
Tudjátok, mi ez?
A bulivagon, ami felvesz titeket.
Köszönjük.
Buli! Buli! Buli! Buli!
A bulivagon.
- Beszállás! - Igen.
- Hű, de jól nézel ki! - Kösz.
- Tényleg. Nagyon jól! - Te is.
Annyira jó látni!
- Nagyon jól nézel ki. - Köszönöm.
- Én most... - Magasabb lettél?
- Magas a sarka a cipődnek? - Én...
- Jack? - Pillanat.
- Jack? - Igen?
- Én... - Jól nézel ki.
- Kösz. - Jó az öltöny.
Kösz szépen. Én...
hozok magamnak egy italt.
Én is kérek.
Jack? Istenem!
- Jack! - Szia!
Szia!
- Szia! - Jó látni téged.
Szia!
- Téged is. - Istenem...
Igen, én...
Jól vagy?
- Igen, jól. - Jó.
Igen.
Jól nézel ki.
Kösz.
Nem hiszem el, hogy idáig eljöttél,
hogy bámuld azt, akivel dugtál.
Akkor ne bámuld!
Én jobb vagyok.
- Jobb vagy? - Szerinted nem?
Jobban nézek ki, mint ő,
magasabb vagyok, jobban szexelek.
Honnan tudod? Lefeküdtél vele?
Nem. Nyilvánvaló, nézz rá! Ő...
Hogy érted?
Azt mondod, jobb az ágyban?
Nem volt időm teljesen felmérni.
Igazán? Nekem viszont igen,
és mindenki azt mondta,
„remek vagy, haver”!
- Menj és állj oda, kérlek! - Mi?
Távolabb.
Itt jó?
Tökéletes.
Jól vagy?
Egy kicsit túlzás.
Nem, jól vagyok. Jól vagyunk.
Nagyon szeretlek.
A legjobbat akarom neked.
Semmi sem ronthatja el a napot.
A kocsimban voltam az üres parkolóban.
Senki sem volt ott.
Hayley odajött és azt mondta,
Bassza meg!
Mit mondott?
Elnézést. Egy pillanat.
- Mindjárt jövök. - Rendben.
Ezt értettem.
Nem, nem ezt akarta mondani.
- Helló! - Marc!
Mi a faszt keresel itt?
Meglepődtél?
Igen, kicsit. Mindenki más meg volt hívva.
Mit akarsz?
Tudom!
Úgy érezted, kell ez a nagy felhajtás.
De most itt vagyok.
Készen állok, hogy egy boldog pár legyünk.
Mi?
Én már boldog vagyok a férjemmel, aki éppenséggel
a szomszéd szobában van,
- Helló! - Csodás volt!
Kedves tőletek. Mindjárt visszajövök.
Többször mondtam, én nem...
- Gratulálok! - Köszönöm.
- Nem érdekel. - Tudom.
Azt hitted, nem szeretlek igazán.
de romantikusan bebizonyítom, hogy tévedsz.
Nem romantikus vagy, hanem pszichopata!
Kérlek, Marc, menj!
- Menj, kérlek. - Most jöttem.
Ha nem mész el, ki foglak dobatni.
Rajta! Meglátjuk, mi lesz.
- Ide figyelj... - Hayley!
- Hé! - Roberto.
Az egyik angol barátod, akiről meséltél?
Helló, Roberto vagyok.
Igen, ő itt...
Ő... ő itt Marc.
Csak beugrott, és sajnos nem maradhat.
- De igen. - Nem. Nem lehet, mert...
sajnos már nem tudsz hová leülni.
Jaj, dehogy! Nem gond.
A kuzinod, Laura nem jött el, ülhet az angolokhoz.
Tessék. Tökéletes.
- Gyere! - Remek.
Roberto, én...
Igen.
Francba!
- És veled mi újság? Volt egy pasid. - Már nincs.
Szinte az összes alkalmazottjával lefeküdt.
- Jaj! - Igen.
Választhattam Hayley csodálatos római esküvője
és az exem seggének szétrúgásában.
Még nem késő.
Bármikor szétrúghatod a seggét, ha hazamész.
Két legyet...
Kedden megyek haza, akkor megteszem.
Mielőtt mi...
Igen?
Sokat érdeklődtem felőled.
Nagyon sokat.
Én is felőled.
Hát itt van!
- Szia! Olyan gyönyörű vagy! - Te is. Jó látni téged!
Egy pillanatra el kell rabolnom. Mindjárt visszajövünk.
Szavad ne feledd! De tényleg!
Istenem, Hayles!
Még gyönyörűbb, mint amire emlékeztem.
Tudom, elfoglalt vagy,
de van az angolok asztala...
Ő is ott ül?
Befognád egy kicsit? Figyelj rám,
mert van egy kis probléma.
- Oké. Mi az? - Marc Fisher itt van.
- Az az őrült? - Igen.
Miért hívtad meg?
Nem hívtam meg, csak eljött.
Akkor küldd el.
Nem lehet betoppanni egy esküvőre.
Nem érted, Jack.
Azt mondja, szerelmes belém,
és fenyegetőzik, hogy tönkreteszi az esküvőt.
- Micsoda? - Tudom. Kurvára őrült.
És rohadtul be van szívva.
Oké, ne aggódj! Majd én kidobom.
Túl labilis. Nem tudjuk, hogy reagálna.
- Jól van. Akkor mi lesz? - Nem tudom!
Megvan a gyógyszerem?
Gyerünk! Köszönöm.
- Nem fogsz hányni, ugye? - Hozhatnál egy vödröt.
Bassza meg!
- Istenem! - Mi az?
Igen.
Ez az altató, amit szedek.
Pár csepp akár órákra is kiütné.
Nagyon erős.
Bocs, mi van?
És Roberto a te asztalodhoz ültette. Istenem, tökéletes!
Tegyél bele pár cseppet a pezsgőspoharába!
Zseniális!
De azért spórolj vele, mert nincs több.
- Tedd zsebre. - Egy kérdés.
Igen?
Elment az eszed?
Nem gyógyszerezem be Fishert.
Figyelj, Jack!
Marc eléggé dühös, hogy elrontsa a napom,
és megalázzon az új családom előtt,
akik közül sokan azt hiszik, hogy pöcs vagyok.
- Biztos van más megoldás. - Nincs.
- Nincs. Kérlek! - Biztos van.
- Nincs más megoldás. - De biztos van!
Jack...
Hayley! Miért tűnsz el folyton, kedvesem?
Fotózkodnunk kell.
- Szia! - Szia!
A húgod egy angyal, nem igaz?
- Igen! - Igen.
Gyere!
Hayley...
Hayles?
Hayley!
Ő a húgod.
Oké.
Ciao.
Kurvára tartozol nekem, Hayley.
Tudják, hányféleképpen ülhet egy asztalhoz nyolc ember?
Ne próbálják kiszámolni. Nagyon bonyolult.
Nem fog menni.
Ezerféleképpen.
Elhihetik.
Nézzenek utána.
A lényeg az,
látszólag jelentéktelen, ki hol foglal helyet egy asztalnál,
de valójában vakszerencse,
ami eldönti, hogy a szerelem győzni fog-e
vagy sem.
Signore e signori, hölgyek, urak!
Foglaljanak helyet! Az ebéd tálalva.
Rajta!
Ő ugyanolyan ember, mint mindenki.
Jóképű, impozáns, sikeres ember.
Semmi baj! Csak menj és köszönj neki!
„Üdv, Bryan .”
Látod? Könnyű.
Ő csak egy ember.
Vécére jár, mint bárki más.
Meztelenül...
Egy meztelen ember.
Egy meztelen férfi szarik a vécén.
Egymás mellett ülünk. Nem vicces?
Csodás.
Köszönöm.
Kérünk még. Kösz.
Szia!
Én itt ülök. És te...
- Ott. Oké. - Nem...
Oké.
Majd integetünk egymásnak.
- Helló! - Helló!
- Üdv, Bryan. - Dina.
Várj...
Várj csak...
Hé, haver, várj...
Mi lenne, ha...
Egészség!
Az ő farka nem lehet nagyobb!
Talán vastagabb, de nem hosszabb.
Még mindig ezen pattogsz?
Igen.
A vastagság ugyanolyan fontos, csak mondom.
Senki nem szereti a hosszú, vékony faszt.
- Nekem olyanom van? - Abbahagynád?
- Mint egy 12 éves. - A pöcsöm nem akkora.
Nem, az nem. De az agyad igen.
Oké...
- Helló! - Helló!
Ez valami vicc?
Remek! Már melléd se ülhetek.
- Egy idegen mellé kell ülnöm. - Mit gondolt a húgod, Jack?
Fogalmam sincs.
- Helló! - Szia!
Pazar, nem?
Egymásnak szánt az ég.
Úgy tűnik.
- Sziasztok! - Helló!
Mit keres itt Fisher?
Majd elmondom.
Hölgyeim és uraim, Mr. és Mrs. Carboni.
Egészségünkre, srácok. Marc!
A négyes asztalra!
- Igen, arra! - Egészség!
- Egészség!
Egészségünkre!
- Ránk! - Egészségünkre!
Lehetséges.
Köszönöm.
Mióta vagytok együtt Amandával?
Már egy éve.
Igen, de ő az exe mellé ült le,
nem a pasija mellé...
Csúnya dolog, ugye?
Főleg, ha figyelembe vesszük, milyen volt a kapcsolatuk.
- Ezt hogy érted? - Testi kapcsolat.
Nem hiszem,
hogy a komoly kapcsolatok a szexre épülnek,
fura, hogy egymás mellett ülnek.
Tudod, hogy megy. Sok... és kevés...
- Érted? - Igen.
Sok dugás, kevés duma.
Tudod, hogy végződik az ilyesmi, ugye?
Bocs, kaphatnánk egy rendes italt?
Csak a... és nem a...
- Érted mire gondolok? - Igen.
Hordod a mandzsettagombot, amit vettem.
Igen.
Csak ez volt, szóval...
Baszd meg!
Úgy hallom, újságíró vagy.
- Igen. - Újságírás.
Igen, így van.
Akkor eltaláltam.
Mi a téma? Divat?
Nem, a háború.
Valaki már mondta.
Elraboltak?
Igen.
Hoppá!
- Igen, hoppá! - Nem, nem hoppá.
Tudod, hogy értem. Óvatlanság. Nem is.
- Nem, nem az. - Mi történt?
Afganisztánból tudósítottunk...
Ó, az első hibád!
Afganisztán, ha kérhetem.
Mi történt? Ne is mondd.
A tálibok...
- A tálibok, quelle suprise! - Igen.
Igen, nos, tálibok törtek ránk...
Hívatlanul?
- Igen. - Hát persze.
- Miért hívtátok őket?
Afganisztánból tudósítottunk,
ránk törtek a tálibok,
- fegyverük volt. - Mit viseltél?
- Tessék? - Mi volt rajtad?
Mert nyilvánvalóan ez...
nem oda való.
Ott nem szeretik, ha a nők mutogatják...
a melleiket.
Nem mintha mutogatnád...
Ez... igen.
Nagyon is... kifinomult.
Elrabolnálak.
A puding próbája az evés. Szakítottak.
Nem, még mindig a nagy pöcséről beszél...
- Tényleg? - Igen, az enyém amúgy is nagy, szóval...
- Milyen nagy? - Nagyobb, mint az övé.
Kanál vagy villa méretű?
- Mindkettő. - Meg tudod mutatni?
Mindkettő. Egymásba téve.
- Egymásba téve? - Igen.
- Ki az az amerikai? - Ő Hayley barátja, Dina.
Igen, akivel Rómában találkoztál. Róla áradoztál.
Ez nem igaz.
Mindent kitaláltál, csak hogy beszélhess vele.
Elég sokáig voltunk ott.
Azt sem tudtuk, nappal van-e vagy éjszaka, aztán...
Biztosítónál dolgozom.
- Mi? - Biztosítási ügynök vagyok.
- Jó. - Tényleg jó.
Jó.
Nem olyan unalmas, mint hinnéd.
- Bocs, mondd. - Semmi gond. Igen...
Jimmel és Jeffel dolgozom együtt.
Én hívom csak Jeffnek, Jim Jeffreynek.
Jim 2001-ben kezdett.
Aztán jött Jeff...
- Csodás. - Köszönöm.
Grazie.
- Grazie. - Ez az.
Aztán Jeff pár évvel később kezdett...
Azt hittem, van pasija.
Már nincs.
A pasi csúnyán megcsalta.
Ez remek, haver!
Nagyszerű. Ezúttal kockáztatnod kell!
Szándékomban áll.
Igen, Jim és Jeff viccesek.
Te aztán iszol rendesen.
- Ha a helyzet megkívánja. - Persze.
Megkívánja.
Ihattál, mikor elraboltak?
Elmesélek valamit.
Tavasszal leparkoltam a kerékpárommal,
lezártam, aztán bementem,
kinyílt az ajtó,
és szirup.
- Mi? - Szirup.
- Szirup? - Olyan volt a kilincs.
Annyira, hogy alatta a padló is olyan volt.
- A szőnyeg. - Jeff volt az?
Jim. Micsoda? Jeff?
Én Jeffet mondtam...
Nem ő volt. Ez még előtte volt.
Sajnálom, én...
Igen, igazad van...
Jim volt az. Nem figyelsz rám?
De igen.
Jeff csak 2008-ban kezdett.
Nem, várjunk.
Eladtam a biciklit,
tehát akkor ő tavasszal kezdett...
méghozzá...
kétezer...
- Tudod, mit? Hagyjuk. - Mondhatom is.
Bryan.
Megtennél egy szívességet?
Figyelnéd Marcot? Ha megmozdul, csak szólj.
Lépnem kell.
Szoríts nekem.
2006 volt. Mondom tovább.
Igen, 2008. Hát itt van!
- Elnézést! - Helló!
Helló! Nem iszunk meg velem valamit?
- Örömmel. Elnézést! - Fantasztikusan hangzik.
Oké.
- Jössz, Jack? - Igen, persze.
Vitelli!
- Micsoda? Hová mész? - Vitellihez.
- Veled mehetek? - Istenem, dehogy!
Klassz.
Ó! Megmondtam...
Mr.... Mr. Vitelli.
- Igen? - A nevem Bryan.
Örvendek.
Bryan?
Elnézést.
Leülhetek?
Leülök egy kicsit.
Rendben. Segíthetek?
- Ó, igen. - Igen?
Mr. Vitelli, csak annyit akartam mondani, hogy nagy rajongója vagyok.
- Köszönöm. Köszönöm szépen. - Komolyan.
Nagyon szeretném megtudni, honnan szerzi maga az ötleteket...
a filmjeihez.
- Az ötleteket? - Igen.
Nos...
Tudod, az ötletekkel az a helyzet...
nem mi hozzuk létre őket.
Azok csak úgy megtörténnek...
Mint a balesetek.
Érted, mire gondolok? Benned vannak. Ezek...
ott vannak benned. Egy titkos, sötét...
- Sötét helyen. - Igen, ott benned.
Ez zseniális.
Bryan?
Vitelli.
- Oké, kösz, hogy jöttél. - Köszönöm.
Köszönöm.
- Jót beszéltünk. - Köszönöm.
Igen.
Köszönöm.
Hogy ment?
- Hogy ment Vitellivel? - Minden oké volt.
Ó, istenem! Tudtam.
Micsoda sztori és este!
Őrület. Látom, milyen izgatott vagy.
Jeff állt, nevetett. Rajta volt a kesztyű.
Nevetett.
Lila melegítő volt rajta.
Mire én, „igen, ez bevált. A terv bevált.”
Sidney, elnézést...
Nem akarok goromba lenni,
de azt reméltem,
kettesben beszélhetünk.
Úgy értem...
csak mi ketten.
Férfiakként.
Nem bánod?
Oké, Sidney?
- Igen, Jack? - Úgy értettem...
Dina és én.
Én hová menjek?
Nem tudom, haver.
Oda?
- Oda? - Igen.
Megyek is.
Igen, jó fej vagy. Mindjárt jövök.
- Rendes vagy. - Oké.
Ez borzasztó volt.
Szörnyű.
Nézzenek oda! Olyan sikeres vagy.
És milyen laza. Imádom. Szerintem fantasztikus vagy.
Szerintem tényleg az vagy.
De mindegy.
Szeret téged.
Ő a tiéd.
Menni fog.
Igen. Biztos, hogy szeret téged.
Gyorsan, mielőtt Sidney visszajön. Mondd el, mi van veled.
Gyorsan? Én...
Foglalj össze három évet tíz másodpercben.
- Mi? - Sidnek megy.
Miután elváltak útjaink, volt egy kapcsolatom.
Amandával, aki mellettem ül.
Aztán beutaztam Ázsiát,
beteg lettem, visszajöttem,
és nemrég szerkesztőmérnök lettem...
végre valahára.
Hé! Nyolc másodperc!
Tényleg számoltad?
Két másodperc van hátra, de nem kell kitöltened az időt.
Nem, tényleg nem. Szomorú kezdés.
Hát, ez elég sok...
- Hé! - Elnézést, egy pillanat!
Felébredtél.
Ébren vagyok. Naná.
Miért ne lennék? Beszélnünk kell.
Jól van. Igen.
Amíg nem mondod azt, hogy együtt kell lennünk.
Pedig így van.
Melyik bolygón élsz, Marc?
Tetováltassam a homlokomra?
Én Robertót szeretem.
Nem.
Hogy érted ezt?
A kapcsolat köztünk tagadhatatlan.
Csak félsz elmondani Robertónak, de nem baj.
Tudnia kell. Elmondod, vagy megteszem én.
Signore e signori, hölgyek, urak!
Hayley és Roberto első tánca következik.
Maradj itt!
Gyerünk! Te jössz.
Külföldi tudósító voltam, ezt tudod.
Borzalmas helyeken jártam.
Sokakat lelőttek. Elraboltak.
Hazamentem.
Anyám beteg lett és meghalt.
És rájöttem, hogy a pasim
mindenkit megdug, akinek szabad testnyílása van, szóval...
Ez...
Ez történt.
Igen.
Sajnálom.
Semmi baj. Tudod... ilyen az élet.
Sajnálom, de ez 12 másodperc volt.
Ez azt jelenti,
hogy vesztettél.
Inkább...
reménykedjünk...
hogy már csak jó jön, rendben?
Igen, reménykedjünk.
- A ruhád! - Bocsi!
- Hová megyünk? - Csak ide. Itt jó lesz.
- Jól vagy? - Nem igazán.
- Marc még mindig ébren van! - Mi?
Jack! A terv egyszerű volt!
Hogy rontottad el?
Hé!
Most drogoztam be először valakit.
- Szörnyen érzem magam. - Tudom.
Kérlek, gondoskodj róla, hogy ne menjen Roberto közelébe.
Nekem dolgom van.
- Milyen dolgod? - Fotózkodnom kell.
Hogy megy Dinával?
Remekül, tényleg.
- Remekül. - Jól van.
Emlékszel, mit mondott anya?
Rosszat vársz, de azért remélsz,
úgy érzem, itt az idő.
- Ez... - Igen, ez remek.
Golyócskák...
Helló!
- Helló! - Helló!
- Cristina vagyok. - Megfogná ezt, Cristina?
Lenne egy kis...
dolgom.
Skót szoknya. Várjon.
Elnézést.
A szoknya...
Hogy a fenébe csinálják?
Összetekeredtek, mint a nunchakuk.
Kibogozom.
Tádám!
Köszönöm. Sidney vagyok.
Oké.
Semmi baj.
Már el is ment.
Hé, haver!
Helló!
Nagyon ügyes húzás.
Tessék?
Ahogy megvalósítottad,
hogy Amanda mellett ülhess.
Szerinted a húgom esküvőjén az exem mellett akartam ülni?
A világért sem.
- Elég érdekes, nem? - Valóban?
Hát igen. Tudod te.
Nézd, haver...
Amanda és én végeztünk egymással.
Két évig jártunk,
de a végén már utáltuk egymást.
Azt mondod, utálod?
- Ez kissé erős. - Ezt mondtad.
Nem kedvelem.
Vigyázz, haver.
A menyasszonyomról beszélsz.
- Komolyan? - Hogy érted ezt?
Mi? Mert az nekem nem olyan? Igen?
Mert rám nagy a cipő? Mi jár most a fejedben?
„Ennek a fickónak itt
apró, fura pénisze van, rajta nevetnek.”
Nem, nem rajtam. Rajtad.
Mert te vagy a nagy farkú fura srác.
„Ide nézzetek! Esküvőn vagyok, nagy a farkam!
Tiszteljetek a nagy farkam miatt!
Nagyon vastag, szeressétek, kérlek!”
- Sajnálom, de nem értem. - Pontosan.
Maradj távol tőle!
- Oké. - Jó.
- Úgy lesz. - Oké.
- Jó. - Jó.
- Jót dumáltunk. - Igen.
- Jó. - Jó.
- Rendben. - Jó.
Szia!
- Szia! - Minden rendben?
Igen.
- Kérsz egy italt? - Nagyon is.
Lecserélném a bort egy kis ginre és...
Francba!
Egy pillanat.
Gint és francot kér. Köszönöm.
Csak viccelek.
Mit csinálsz?
Nagyon sajnálom.
Sajnálom.
Miért... Nem, oké.
Csak egy pillanat.
Sajnálom.
Tudom, hogy szereted Hayleyt,
de ő nem szeret téged, és ezt el kell fogadnod.
Valóban?
Akkor...
miért dugtunk három hete?
- Mi? - Így van.
Dugtunk.
Oké...
Oké, nem tudom, mi történik itt,
de tudom, hogy boldog.
Kérlek, ne tedd ezt tönkre!
Oké,
de én fogom boldoggá tenni! Idióta!
Ne, oké...
Oké...
Ez a valóság!
Sajnálom. Nagyon sajnálom.
- Figyelj, Jack... - Sidney!
Visszamegyek a hotelbe nadrágért.
- Nem jó a szoknya. - Oké.
Segítenél nekem? Sidney!
- Sidney! - Igen. Igen, Jack.
- Sidney! - Jövök.
- Kell egy szoba. - Miről van szó?
Később elmondom.
- Federico Vitelli vagyok. - Dina.
- Örvendek, Dina. - Örvendek.
Imádom!
Bent vagyunk! Oké.
- Sidney! - Hm?
- Az ott! - Jó.
- Azt is, Sid! - Mindkettőt?
Ez az. Oké.
- Ne zárjatok be ide! - Viszlát!
- Ez Jimnek is megvan. - Igen!
Gyönyörű.
Kérlek! Segítség!
Helló!
Velem jönnél egy percre?
Igen, persze.
Elnézést.
Jack?
Rendben.
Válaszokat akarok, most!
Mivel kapcsolatban?
A házassággal.
Az ex-pasid miatt van? Ez a baj?
Istenem! Ne légy nevetséges!
Jó, mert...
azt mondta, gyűlöl...
Jó cucc.
Hogy micsoda?
Segítség!
A szekrényben vagyok!
Hahó!
Mi az?
Nagyon furcsa dolgot hallottam.
Három hete dugtál Marc Fisherrel.
Ezt ő mondta?
Ez tényleg hihetetlen! Hogy gondolod?
Istenem! Te vagy a legrosszabb hazudozó!
Mit gondoltál?
Tudom, nagyon elcsesztem. Véletlen volt.
- Helló! - Helló!
Hogy lehet véletlenül szexelni?
Mégis hogyan?
Megmagyarázom!
Ugye pár hete Londonba jöttem,
idegeskedtem az esküvőn.
Elmentem egy kocsmába, ittam,
és besétált Marc Fisher.
Beszélgettünk, ittunk,
az egyik dolog jött a másik után...
De nem jelentett semmit.
Kiderült, hogy 15 éves korunk óta megszállottan imád engem.
Tizenöt, és soha nem történt semmi.
Párszor smároltunk, talán megfogta a mellem.,
- Talán simogattam a gatyáját. - Ne folytasd.
Elnézést.
Azt hittem, szereted Robertót.
Istenem! Így is van!
Igen. Mindennél jobban.
Sosem tudhatja meg.
Összeroppanna.
Hölgyeim és uraim,
és most következzen a nyoszolyólány, Bryan beszéde.
Hol van Bryan?
Bryan!
Figyelj, haver!
Oké.
- Most jön a beszéded. - Beszéd?
Az esküvői beszéded, emlékszel?
- Esküvő? - Igen.
Ez Hayley esküvője. Nyoszolyólány vagy.
- Nyoszolyófiú. - Igen, persze.
- Le akartad nyűgözni Vitellit, emlékszel? - Igen.
Hol van?
Miért néz rám mindenki?
Ez az álom egyre furább.
Még Vitelli is.
Az olasz filmrendező.
Jóképű, nem igaz?
Kedvelem őt, de...
Nem vagyok meleg, de...
azért kedvelem.
Bár szerepet adna az egyik filmjében.
Egy szerepet.
Egy kis szerepet.
Jól csinálnám.
Miatta.
Adj nekem szerepet, te rohadék!
Ez a torta...
Álomtorta.
Bryan.
- Én... - Ne!
Elviszlek a vécébe, oké?
Tapsoljuk meg a nyoszolyólányt!
Igen.
Segítség!
Hé!
Kösz.
A gyönyörű torta.
Mi az? Mi a baj?
Istenem! Gond van a munkahelyen. El kell mennem.
- Elvihetem, ha szeretné. - Az nagyszerű lenne!
- Nagyon köszönöm. - Rendben, menjünk.
Kint találkozunk.
Hayley! Scusi.
Bocs, de mennem kell.
- Ne! - Gond van.
Oké. Ne aggódj!
Dina elmegy. Menj!
- Oké. - Istenem!
Gyere, ülj le! Ülj le, Brian.
Istenem!
Oké.
Szia, Bryan!
Szia!
Dina!
Jack! Szia! Téged kerestelek.
- Ugye nem mész el? - Sajnálom.
El akartam köszönni. Hurrikán van Mexikóban.
A szerkesztő pedig lebetegedett.
Hosszú sztori, sajnálom.
Talán máskor találkozhatunk, vagy...
Nem jársz valamikor Mexikóban vagy Guadalajarában?
Nézd, mondanom kell valamit.
Jó.
Figyelj, én...
Hát itt van!
- Szóval utálsz engem? - Mi?
- Chaz most mondta. - Nem ezt mondtam.
De igen.
Oké, azt mondtam, „utálom”,
majd helyesbítettem.
Ja, „nem kedveled”.
Ez kedves tőled, Jack.
Te sem kedvelsz.
A kapcsolatunk kínszenvedés volt, minek szépíteni?
- Nem igaz? - Oké. Jól van.
Ebben igazad van.
- Köszönöm. - Igen.
Még valami.
- Mi az? - Úristen! Jack!
Szarházi vagy!
Jack, jól vagy?
Istenem! Jack, várj!
Igen, hozzád megyek.
Nem tudom, akarom-e...
Hadd nézzem...
Mindig vérzik az orrom!
Dugtam Hayleyvel!
- Mit mondott? - Ne!
Mit csinál?
Sajnálom, de igaz. Szeretjük egymást.
Gyerünk, Hayley! Mondd csak el!
Tűnés a színpadról!
Hayley!
- Mentsd meg a világot. - Sajnálom.
Mindig vérzik.
Semmi gond.
Menj!
- Majd írok. - Jó.
- A francba! - Menj! Jól vagyok.
Hayley!
Igaz?
Nézd...
Ne...
Oké.
Gyere, ülj le.
Vitelli...
Adj szerepet, te rohadék!
A francba!
Roberto, kérlek!
Beszélj hozzám!
Hihetetlen! Hogy tehetted?
- Ez egy kibaszott rémálom! - Tudom.
Hiba volt, sajnálom, jobban szeretlek, mint...
Nem, vége van!
- Hadd magyarázzam meg! - Nem akarok veled beszélni.
Soha. Soha többé. Vége van.
- Ennek is vége! - Roberto!
Istenem!
És kész is.
Csak egy kis balszerencse, és mindennek vége.
És ha másképp alakult volna?
Emlékeznek, mit mondtam arról, hányféleképpen ülhet
nyolc ember egy asztalnál?
Egészségünkre!
Végül pedig...
még van remény, hogy minden jól alakul.
Sziasztok!
Bassza meg!
- Mi a baj? - Bassza meg!
Jack?
A francba!
- Jack... - Nem kéne itt lennem.
Mi? Jack!
Elnézést...
Elnézést.
Bassza meg!
Elnézést! Scusi.
Mi a fenét művelsz?
Erős nyugtatót vettem be.
Ez nagyon furcsa tőled a húgod esküvőjén.
Nem direkt csináltam, te idióta.
Elég, Jack! Hánynom kell.
Jézus! Hogy kell ezt meghánytatni magad?
Nem megy! Nem tudom megcsinálni.
Segítened kell. Dugd le az ujjad a torkomon.
- Mi? - Egyedül nem megy.
Meg kell tenned értem.
A te ujjaid nagyok, hosszúak és furák.
Mélyebbre tudod dugni.
Nekem le kell nyűgöznöm Vitellit, nem érek rá.
Mit gondol Dina, ha elalszom?
- Azt hiszi majd, elcseszett vagyok! - Igen
Bryan, tedd meg értem!
- Nem akarom. - Muszáj megtenned értem.
Tényleg nem akarom.
Ez Hayley esküvője.
- Oké. - Oké.
De emlékezz, milyen jó barát vagyok!
Oké, persze. Jó barát vagy.
- A legjobb. - A legjobb. Az vagy.
Hölgyeim és uraim, Mr. és Mrs. Carboni.
Hogyan... hogy akarod...
- Ne! - Dugd le a rohadt ujjad!
- Oké! - Tartsd egyenesen!
Úgy tartom.
Ne!
Istenem! Ez életem legrosszabb napja!
Jaj, ne!
Elnézést, én csak...
meg akartam nézni, jól vagytok-e. Megvagytok?
Minden oké?
Jó, akkor én... én megyek...
megyek is...
Kösz. Kérhetnék...
Kérhetnék egy kis...
kávét?
- Kösz. - Nem tudom.
Bár sose láttad volna...
Tehetnénk úgy,
mintha semmit sem láttál volna?
Elég durva volt.
Nehéz elfelejteni.
Persze. Nem.
Teljesen...
ésszerű magyarázat van erre.
Vicces sztori.
Tényleg. Nagyon vicces.
El is mesélem, de nem ma.
Megpróbálhatnánk elfelejteni?
Megpróbálhatom.
- Jó. - Oké.
Fura volt.
Igen, tudom.
- De... - Bocs, folytasd.
El akartad mondani,
mit csináltál az elmúlt években.
Leginkább csak dolgoztam.
Minden időmet lefoglalta.
Komolyan. Csak anyám betegsége volt az,
ami miatt leálltam.
Anyám rákbetegsége unalmas számodra?
Nem. Nem, nem az.
Folytasd csak.
- Biztos? - Igen.
Oké.
Tudod, én...
Mondtam, hogy nagyon közel álltunk egymáshoz, és...
Tudod, csak...
Ez az egész dolog
egy hatalmas pofon volt az élettől.
Tudod, nem tudok túllépni a dolog véletlenszerűségén.
Miért ő?
Igen, miért?
Tudod, én nem...
Általában én...
nem beszélek erről másokkal, mert nagyon furának tűnik...
Nagyon lesújtott az egész.
Nem vagyok még túl rajta, és...
Az az igazság, hogy szerintem soha nem is leszek.
Viccelsz velem?
Elnézést, pillanat.
- Miért vagy ébren? - Miért ne lennék ébren?
Töményet!
- Töményet? - Töményet!
- Töményet szeretne. - Töményet!
Töményet a hölgynek!
Rendben.
- Maddie Richards. - Micsoda?
Ő sosem panaszkodott rám az ágyban.
Azt mondta, 7,5-ös vagyok egy 10-es skálán.
Sokszor még nem is volt teljes erekcióm,
ezt kapd ki.
Szerencsés vagyok, mi?
Szép munka!
Szerencsés vagy, és...
érezd is így.
Gyerünk!
Csak menj és köszönj neki!
Kopj le, Bryan!
Jack!
Mi újság?
Chaz megkérte a kezem.
Gratulálok!
Bassza meg!
Mit akarsz?
Haver...
Ne rontsd el Hayley esküvőjét!
Ki van zárva.
Nem rontok el semmit.
Megmentem őt.
Signore e signori, hölgyek, urak!
Ne, Marc...
Hayley és Roberto első tánca következik.
Jack!
- Gyerünk! - Helló, Bryan!
Kelj fel, Jack!
Istenem!
Jack, gyerünk!
Jack!
- Mit csinálsz? - Csak segíteni próbálok.
Pofonnal?
Jól van. Akkor csak aludj. Én...
Nem, nézd, sajnálom.
Tudom, hogy segíteni akarsz.
Nagyon stresszes vagyok.
Hayley nagy bajban van.
Mindig te húzod ki Hayleyt a csávából.
Igen, ő a húgom. Szüksége van rám.
Azt hiszem, Dina utál.
Miért?
Elaludtam, mikor az anyja haláláról mesélt.
Ó, haver!
Igen.
Egy seggfej vagyok.
Nem, nem vagy seggfej, Jack.
- De igen. - Nem.
A legjobb ember, akit ismerek.
De nem lehet mindig más fontosabb.
Aggódom miattad.
Igen.
Szeretlek, haver.
- Rendben. - Nem, komolyan mondom.
Tényleg szeretlek.
Jobban, mint egy havert.
Jó.
Hé!
Roberto tudja?
- Még nem. Kopj le! - A tortáig van időd.
Istenem!
Jack, gyere!
- Gyerünk! - Fáradt vagyok.
Állj fel, gyere!
Bevetted az altatót, ugye?
Jack!
Te idióta...
- Ébredj fel! - Ébren vagyok.
- Sétálj! - Sétálok.
- Komolyan. - Sétálok.
- Hova viszel? - Oda, ahol nyugodtan beszélhetünk.
Itt már beszélhetünk.
Jack, kérlek!
- Miért üt mindenki? - Szükségem van rád.
Miért?
Nézd, ez tényleg olyan nagy dolog?
Nem aludhatnánk inkább?
Marc elmondja Robertónak, hogy szexeltem vele.
Fiatalabb korodban?
- Pontosan mikor? - Pár hete.
Jézusom!
Roberto el fog hagyni! Megérdemlem!
Mert mindent elcseszek!
- Nem igaz. - Dehogynem!
Óriási lúzer vagyok!
Nem vagy az.
Rendben?
A húgom vagy.
És te vagy a világ legviccesebb, leggondoskodóbb embere.
És ha kiderül, hogy Roberto nem tud megbocsátani egy buta hibát...
- Ó, Jack! - Ne, figyelj rám!
Nézd, ha nem tud megbocsátani neked...
Én itt leszek.
Mindig itt leszek.
Lehetünk lúzerek.
Hé!
Szerintem ugyanaz a problémánk.
Valóban?
Félünk egy valódi kapcsolattól...
mert a szeretteinket könnyű elveszíteni.
- Jack! - Ébren vagyok.
- Kérlek!
- Itt vagyok.
Kávét?
- Igen. - Oké.
Visszamentem az asztalomhoz...
Összetörték a laptopom.
Jim és Jeff?
Régi volt, nem azt használtam.
Jim és Jeff seggfejek.
Egy régi laptop.
Istenem, el kell mondanom valamit.
- Nem barátok. Egészség! - Egészség!
- Ezt megiszod? - Igen.
Kell egy kis kenyér.
Hahó!
Jól áll a sötétkék.
- Rebecca? - Igen?
Miért kedvelsz?
Totál önző, neurotikus csődtömeg vagyok.
Igen. De engem...
nem érdekelnek ezek a dolgok.
Nem gondolsz idiótának?
De igen.
Igen.
Teljesen idióta vagy. Igen.
- Igen. - Igen.
De gondolom, van pár ember,
aki rólam is ugyanezt mondaná.
Ezért én azt szeretem benned a legjobban,
hogy te is teljesen idióta vagy.
Azt hiszem, önmagad miatt kedvellek.
Hűha!
Ez...
Szerintem engem senki sem szeretett önmagamért.
Azt szeretik, akinek tettetem magam.
Néha.
Tudod...
velem nem kell tettetned.
Köszönöm.
Én köszönöm.
- Bocs... nem tudtam... - Nem.
- Nem, én nem... - Én...
Én nem...
Ez olyan...
Lenne kedved...
- folytatni? - Az jó lenne.
- Igen? - Igen.
Ő a tiéd.
- Marc! - Mit az?
- Csak beszélni akarok. - Nincs miről.
Marc, kérlek!
Csak... hallgass meg.
Tudom, mit érzel Hayley iránt.
De talán ennek nem így kell lennie.
- Ennek igen. - Nézd...
Hayley megérdemli, hogy boldog legyen.
Igen.
Ő Roberto mellett boldog.
Ha igazán, szívből törődsz vele, akkor kérlek, engedd el.
Oké.
Jack!
Sidney...
- Most nem alkalmas. - Te értesz a nőkhöz,
és tanácsot szeretnék kérni tőled.
Hidd el, nem én vagyok az, akitől tanácsot kellene kérned bármiről.
- De igen. - Most nem.
Tudom, nem vagyok olyan szexi, mint...
Brad Pitt.
De aggódom amiatt, hogy...
Talán túlgondolom, de...
Unalmas vagyok?
Jack?
- Sidney? - Bocs, Jack.
Folytasd.
Nézd...
- Próbálj jobban hallgatni. - Te ebben jó vagy.
- Nem. - Te...
De igen.
- Nézd... - Jó hallgatóság vagy.
- Sidney... - Hangulatot teremtesz.
Hallgasd jobban az embereket.
Tudom, hogy a barátaid, de...
elég Jimből és Jeffből.
Nem ismerem őket jól.
Akkor miért beszélsz róluk?
Azt hiszem, hogy népszerűbbnek tűnjek.
Nem működik.
Nem.
- Egyáltalán nem? - Nem.
Ne beszélj róluk.
És kérlek...
hallgass.
Hajrá!
- Előre! - Igen.
Signore e signori, hölgyek, urak!
és most következzen a nyoszolyólány, Bryan beszéde.
- Hová mész? - Én jövök!
Te jössz.
Hé!
Helló!
Elnézést, nem tudok olaszul.
A szerelem fura dolog, igaz?
Néha kiszámíthatatlan...
összezavar.
De azt hiszem...
az a legfontosabb...
hogy akit szeretsz...
önmagadért szeret téged.
Elég vagy neki.
És te is önmagáért szereted őt.
Hayley és Roberto is ilyen ember.
Ezt érzem én Rebeccával.
Állat!
Nagyon sajnálom! Istenem!
Szeretlek, Hayles, és...
annyira örülök, hogy boldog vagy!
Remélem, örökké tart majd.
Az ifjú párra!
Köszönöm.
Jó volt?
Csodás volt! Nagyon jó voltál.
- Hozok még egy italt. - Jó.
Hayley és én...
Hayley és...
Hayley...
Hay... Hayley...
Hayley...
és...
Roberto...
Remélem...
nagyon boldogok lesztek együtt.
Köszönjük.
Mindjárt jövök, jó?
- Megyek, beszélek vele. - Oké.
- Tessék. - Köszönöm.
Marc!
Szia!
Gondolkodtam.
Szerintem...
hagyjuk a házasságot.
Úgy értem,
te nem vagy szerelmes belém...
és így nem működne, ugye?
Ugye?
Valaki nagyon szerencsés lesz melletted.
Igen.
Főleg a csodás nemi szerveddel.
Tudtam.
Kedves tőled, hogy megerősítetted,
mert ezen agyaltam.
Szóval, igen.
A görögdinnyéteknek túl sok magja van.
Ez a gond.
Amerikában nincs mag.
Nálunk nincs benne mag.
Nem tudom, hogyan.
- Üdv! - Helló!
- Cristina vagyok. - Cristina?
- Cristina, igen. - A nevem Sidney.
- Ó, Sidney! - Helló!
- Mit dolgozik? - Biztosítási ügynök vagyok.
Nem olyan unalmas ám.
Együtt dolgozom két...
Maga meséljen. Mit dolgozik?
- Én? - Mivel foglalkozik? Igen.
- Egy postán dolgozom. - A postahivatalban?
- Rómában. - Most viccel. Rómában?
- Van egy barátnőm. - Folytassa.
- Velem dolgozik. Julia. - Julia?
- Igen. - Tovább.
- Őrült egy nő. - Őrült.
- Vicces. - Nagyszerű.
- Igen. - Jól hangzik.
- Tetszik a szoknyája. - Óvatosan!
Ne siessünk így.
Egyedül van itt?
Egyedül, igen.
És maga?
Én is.
Mennyi az idő?
Nem tudom.
- Egy dobozban laksz? - Igen.
Mert mag nélküli.
A francba!
Ó, ne! Mennem kell!
Ciao. Viszlát!
Hayley!
- Szia! Bocs. - Dina!
Gyönyörű vagy! Annyira örülök!
Nekem most muszáj mennem, munkaügy.
- Most? - Igen, bocsi.
Szeretlek. Szia!
Dina!
Nézzenek oda, felébredt!
Szia!
Nagyon sajnálom a történteket. Én...
A mai este nem úgy alakult, ahogy terveztem.
Igen? Nos...
mi szokott úgy alakulni?
Ez igaz.
- A francba! - Elmész?
Igen, muszáj.
Már vagy 16-szor hívtak, de részeg voltam, nem vettem észre.
Én...
meg akartalak...
csókolni...
aznap este.
Én...
Úgy éreztem, van valami köztünk.
Tudom, hogy őrültségnek tűnik,
mert csak pár napja ismertük egymást, de...
Még sosem éreztem ilyen kötődést.
Azóta sem.
Úgy éreztem, te is így érzel.
Tudni akarom...
tudni szeretném...
csak képzelődtem-e.
Nem képzelődtél.
Lekéstük a pillanatot.
- Istenem! - Értem.
Értem.
Én...
Igen.
Persze.
Jó. Köszönöm.
Grazie.
Helló!
Szóval te és Rebecca?
Nem tudom.
Nem tudom... Nem tudom, hogy történt.
Hol az amerikai?
Elment.
Sajnálom, haver.
Ez nem így volt megírva.
Igaz.
Én és a színészet sem.
- Tényleg? - Igen.
Rájöttem, hogy nem kell színészkednem. Jó vagyok így is.
Szóval ennyi. Csak...
Ennyi.
Végeztem. Soha többé.
Valamikor meg kell változni, nem?
- Nem... - Hát itt vagy!
- Helló! - Helló!
Tetszett a beszéded.
- Tényleg? - Igen.
Nagyon köszönöm!
- Hayley barátja vagy? - Igen.
Az új filmen dolgozom.
Tedd el a névjegyem,
és holnap hívd fel az asszisztensem.
- Jó. - Kávézzunk.
- Igen. Úgy lesz. - Oké.
- Imádom a kávét. - Oké. Helló!
Te jó ég!
- Ez hihetetlen. Mi történt? - Nem tudom.
Azt hittem, már nem színészkedsz.
Hülyeség. Dehogy hagyom abba!
Legalább egyikünk szerencsés.
Micsoda? Mind azok vagyunk.
Valóban?
Gondolkodtál már azon, milyen kicsi az esélye,
hogy megszületsz?
Ha csak egy dolog megváltozna,
ha az egyik ősöd a millióból
nem azzal találkozik, akivel a múltban,
akkor nem léteznél.
Sosem éltél volna egy napot sem.
- Spontán jött? - Nem.
Idézet Vitelli egyik filmjéből. De igaz, nem?
Igen.
Elég ijesztő,
de ha őszinték vagyunk,
csak a vakszerencsén múlik.
Meg kell ragadnunk a lehetőséget, ha az élet az utunkba sodorja.
Visszahívhatlak?
Kösz.
Szia!
Esti futás?
Dina!
- Üdv! - Úristen!
- Ismerem magát? - Emlékszel...
Menjen a picsába!
Komolyan mondtam!
Oké.
Helló!
Várj! Nem itt kellene ülnöd, nem?
De igen.
Mi a fenét művelsz? Mi a fasz volt ez?
Ő a legcsodásabb színész.
- Nem is tudom. - Tényleg. Zseniális.
- Igen. - Köszönöm.
És maga...
idióta lenne, ha nem próbálná ki őt valamelyik filmjében.
- Egy kibaszott idióta. - Nyugi!
Ha megszállottabb lenne, zaklatná.
- Nem zaklatnám. - Nem.
- Csak figyelek. - Őrült rajongó.
Felbukkan majd, mikor maga zuhanyzik.
- Nem! - Köszönöm.
Sajnálom, uram. Te jó ég!
- Baleset volt! - Ez az!
Azt hittem, nem meleg.
Remélem, nem égett meg a pénisze.
- Helló! - Helló!
Köszönöm!
Nem hányok, csak levegő.
Bryan!
A farkas nyalja a bébi segglyukát.
Ez nem jön be.
Kiütésem lesz a skót szoknya miatt.
Ó, hát itt vagy!
Te pöcs!
- Vedd elő! - Tessék?
Nézzék, emberek! Jack előveszi a pöcsét!
Mit művel?
Ezek az angolok őrültek!