Downloaded from YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ja, Ma!
PÅ VÄG MOT DET FÖRLOVADE LANDET
CHICAGO DEFENDER INBJUDER ALLA NORRUT
SÖKES! MÄN OCH KVINNOR FÖR ALLA SORTERS JOBB.
HOVMÄSTARE, BÄRARE, SERVITÖRER OCH KOCKAR.
IKVÄLL MA RAINEY – "BLUESENS MODER"
Testar, ett, två, tre.
-Ett, två… -Har du listan?
-Jag har den. Oroa dig inte. -Du är ansvarig, håll pli på henne.
Jag vill inte ha några problem. Hör du, Irv?
Irv?
Irv!
Jag vill inte ha nåt trams om "Bluesens drottning".
Bluesens moder, Mel.
Du skulle ha hört Levee på klubben igår, Toledo.
-Han försökte prata med Mas flicka. -Det kan jag tänka mig. Jag känner Levee.
Levee försökte prata med henne och blev sårad.
Släpp bara in henne, spela in låtarna och få ut henne igen.
-Som smort. -Som smort, Mel.
Blåsaren som gav mig låtarna, kommer han? Jag vill höra mer av honom.
-Hur mår ni, pojkar? -Bra, mr Irvin.
-Var är Ma? Är hon med er? -Jag vet inte.
Hon bad oss vara här vid ett.
Var är hornblåsaren?
Levee borde vara här. Han kommer säkert strax.
Hallå där. Godmorgon, Chicago.
Han är inte härifrån.
Kom in. Ni ska få lite mat, och sen spelar vi musik.
Nerför korridoren.
Var är Ma? Är hon inte här?
Allt är under kontroll, Mel. Jag har allt under kontroll.
Här är listan på låtarna som vi ska spela in.
Varför är hon inte här? Var är blåsaren?
-Vad har vi, Toledo? -Vi har…
"Prove It on Me", "Hear Me Talking to You",
"Ma Rainey's Black Bottom", "Moonshine Blues".
-Det var inte låtarna som Ma sa. -Oroa dig inte, Ma reder ut det.
"Moonshine Blues." Den sjöng Bessie Smith, tror jag.
Slow Drag har rätt. Oroa dig inte.
Vet Levee när han ska vara här?
Han gick från hotellet för att köpa skor. Han sa att han slog dig i tärning.
-Han vann visst fyra dollar. -Det gjorde han.
Ge mig ett bloss.
-Pengarna brände hål i fickan. -Han skulle vara här klockan ett.
-Det är fin bourbon från Chicago. -Se här, Cutler!
Jag har köpt ett par skor.
Grabben, lägg av.
Vad betalade du för dem?
Elva dollar. Fyra var Cutlers.
Det var Cutlers förtjänst att Levee har nya skor.
Jag bryr mig inte om Levee och hans skor.
Nu börjar vi repetera.
Jag håller med, jag har inte hela kvällen.
Det är bara fyra låtar på listan. Förra gången var det sex.
Ja. Jag är redo.
Nu kan jag spela bra!
För tusan! Vad de ändrar här. De kan inte lämna nåt ifred.
Allt förändras hela tiden.
Till och med luften man andas.
Koloxiden och vätet förändras hela tiden.
Huden förändras. Olika molekyler. Allt.
Vad snackar du om?
Jag menar rummet, inte huden och luften.
Jag pratar om sånt man ser, inte om molekyler.
Jag vet vad du menar. Du vet inte vad jag menar.
Ser du dörren? Det var den jag pratade om. Den var inte där innan.
Du kan inte ens skilja på höger och vänster. Dörren var där.
Du har rätt i att de har bytt rum, men dörren var där.
Skit i dörren, nu kör vi. Jag vill härifrån.
Toledo började. Jag säger bara att saker förändras.
Vad tror du att jag säger? Allt förändras. Luften också.
Nu säger du att det var du som sa det. Du ställer två påståenden på samma spår,
kör dem mot varandra så de krockar och säger att de är samma tåg.
Nu babblar gubben om tåg.
Vi har gått från luften till huden till dörren och nu tåg.
Jag skulle vilja vara i ditt huvud i fem minuter för att fatta hur du tänker.
Du har mer skit på hög där än djävulen har syndare.
Du har läst för många böcker.
Vad har du med det att göra? Jag ignorerar dig, du är obildad.
Nu repeterar vi musiken.
Vi behöver inte repetera. Det är bara gammal jugbandsmusik.
-De behöver jugband för det här. -Strunt samma, bara vi får betalt.
Nej, för fan, jag talar om konst.
Vad har teckning med det att göra?
Var har du hittat honom, Cutler? Han låter som en svarting från Alabama.
Sån är han, Slow Drag. Spela bara, grabben.
Om du vill vara virtuos, eller vad det heter, är du på fel ställe.
Du är ingen King Oliver eller Buddy Bolden.
Bara en trumpetare som det går tretton på dussinet av. Det är ingen konst.
Vem tror du att du är? Jag ser inte ditt namn i neon.
Jag spelar det de vill höra. Jag kritiserar inte andras musik.
Jag är inte som ni. Jag har talang.
Oj, det var som fan.
Jag och mitt horn är tajta.
Om farsan vetat hur bra jag är, skulle jag ha hetat Gabriel.
Jag ska skaffa ett band och spela in skivor.
Mr Sturdyvant fick några av mina låtar, och när jag har ett band, spelar jag in.
Jag måste bara skriva klart låten här.
Jag kan spela riktig musik, inte gammalt jugbandsskräp.
-Jag har stil. -Alla har stil.
Stil är att ha samma tema från början till slut. Alla har det.
Alla kan inte spela som jag. Alla kan inte ha ett eget band.
Tills du har ett eget band, spela låten och sluta klaga.
Jag sa ju att det här inte är ett fräsigt band.
Det är ett bakgrundsband. Här spelas Mas musik.
Det vet jag väl.
Det ser man ju på er. En blick på Toledo så fattar man det.
Jag har inte sagt ett ord. Börja inte nu igen.
-Ska ni repetera eller inte? -Hur många gånger har ni spelat låtarna?
-Varför repeterar ni? -Det är en inspelning.
-Gör rätt från början. Sen går vi. -Repetera ni, då.
Jag ska skriva klart låten till mr Sturdyvant.
Snacka inte skit. Du ska repetera som de andra.
Du är med i bandet precis som vi.
Mr Sturdyvant får vänta. Det är bandets tur.
Jag är redo, om ni vill repetera. Det är bara onödigt.
Ma är ju ändå inte här.
"Ma Rainey's Black Bottom." Ett, två, nu kör vi på.
Nej. Vi ska inte spela den så.
Vi tar min version. Mr Irvin sa det.
-Den står på hans lista. -Jag tar hand om listan.
-Varför repetera fel version? -Man repeterar det man ska spela.
-Det har jag lärt mig. -Just det.
Vad vi spelar eller ej är inte din sak.
-Du ska spela det jag säger. -Jaha.
Du är avundsjuk på mig.
Vad skulle jag vara avundsjuk på? Om den dan kommer kan jag lika gärna dö.
Han är bara för lat för att repetera.
Var är lappen? Se vad som står på den. Påstå att jag är lat!
Vi pratar inte om listan. Vi pratar om din uppgift här.
-Du spelar vad jag säger. -Strunt samma.
Mr Irvin reder ut det. Jag bryr mig inte.
Vet ni varför Ma är försenad?
Jag vet inte, mr Irvin. Hon kommer säkert strax.
Sätt igång så länge.
Mr Irvin, de här låtarna…
-De på listan. -Jag menar "Black Bottom".
-Den är på listan. -Ja, sir, jag vet.
Men vilken version? Vi har två.
Levees version. Vi tar hans arrangemang.
Jag förstår. Och "Moonshine Blues"?
Vi tar det med Ma, Cutler.
Repetera det som står på listan.
Jag sa ju det!
När jag säger nåt, betyder det inget. Bara mr Irvin. Jag sa som det var.
Det är inte vad du säger som gäller, eller mr Irvin, utan vad Ma säger.
Jag bryr mig inte vad ni spelar. Mr Irvin reder ut det. Gör som ni vill.
Tack. Okej, vi spelar "Hear Me Talking to You"
så länge, tills vi vet vilket.
Ett, två, nu kör vi på.
Man vet aldrig när det gäller Ma. Hon gör som hon vill.
-Men mr Irvin ger ut skivan. -Han ger ut det hon säger.
Levee vet inte att det är Ma som är boss.
Vet du vad hon sålde för i New York? Vet du vad som ligger i New York? Harlem.
Än sen? Fullt i Memphis, Birmingham…
Vi är inte i Memphis, utan i Chicago. Under inspelning.
Mr Sturdyvant och mr Irvin är chefer här.
Du hörde vad han sa.
"Ma Rainey's Black Bottom." Levees arrangemang. Så sa han.
Jag vet inte varför ni bråkar med mig. Jag håller med Slow Drag. Nu repeterar vi.
Okej, "Ma Rainey's Black Bottom", Levees version.
-Hur går introt nu igen, Lev? -Så här.
För att fånga uppmärksamheten.
Här kommer du och Slow Drag in med rytm, jag och Cutler spelar i sticken.
Han frågade bara hur delen gick. "Ma Rainey's Black Bottom."
Ett, två, nu kör vi på.
Hallå. Ni måste hålla rytmen. Ni spelar fel.
Låt oss spela. Vi spelade den innan du var född.
Säg inte hur vi ska spela!
-Okej. En gång till. -Vänta. Jag ska fixa en sak.
Strängen lossnar, och jag vill ju spela Levees musik rätt.
En riktig musiker tar hand om sitt instrument. Håller det i trim.
Om du var musiker, skulle du få vara med i mitt band.
-För tusan! -Fan också!
-Slow Drag, se dig för! -Jag har inte gjort nåt.
-Du trampade på mina skor. -Flytta på dem, då.
Du stod i vägen. Inte jag.
En som spenderar en veckolön på ett par skor, förstå mig rätt,
skor som man går på marken med, är en dåre. Jag säger det rakt ut.
Vad gör det dig?
Det är inget fel med att ha fina skor.
Se på Toledo.
Va?
Vad var det om Toledo?
Gubben har grovkängor.
Gamla slitna kängor som en bonddräng.
Du, Slow Drag.
Spela nåt för mig.
Man måste ha skor att kunna dansa i.
Man kan inte dansa så här i Toledos kängor.
Problemet med färgade är att de alltid vill roa sig.
Fler svarta har dött i glädjerus än Gud har sätt att räkna.
Varför är det så viktigt att ha roligt? Jag vill veta.
Det finns väl annat i livet?
Annars är det ett satans futtigt liv, om det är det enda det går ut på.
Svarta roade sig innan du föddes
och kommer fortsätta så när du kilat vidare.
Ingen pratar om att förbättra villkoren för de färgade i Amerika.
Ingen pratar om vilken värld vi lämnar över till de unga.
Det är bara: "Jag vill roa mig. Det är allt."
Det gör mig illamående.
Att ha roligt gör livet värt att leva.
Jag kan också roa mig lika väl som en annan.
Men det måste finnas mer i livet.
De färgade borde göra mer än att bara roa sig hela tiden.
Och vad gör du, då?
Du har högtflygande idéer om att förbättra världen för färgade.
Vad gör du själv?
Du spelar musik och spanar efter nästa mus precis som vi andra.
Vad gör du?
Det är inte bara jag, din dåre. Jag sa alla.
Ska jag lösa alla färgades problem helt ensam?
Jag sa "vi". Fattar du?
Vi. Varenda färgad man i hela världen måste bidra och göra sitt.
Jag säger inte vad jag eller du ska göra, eller Cutler, Slow Drag eller nån annan.
Jag pratar om det vi alla ska göra tillsammans.
Det är vad jag menar, grabben.
Varför säger du inte det, då?
Jag vet inte varför du slösar tid på den dåren.
-Jag tänker inte växa fast här. -Ingen tar notis om dig.
-Jag är ingen. Bry er inte om mig. -Bara djävulen själv.
Just det. Jag är djävulen själv.
En man sålde sin själ till djävulen. Han hette Eliza Cotter.
Han bodde i Tuscaloosa County, Alabama.
När djävulen knackade på sålde han honom sin själ.
Hur kan du veta det? Det där är bara käringskvaller.
Alla vet det. Det var ingen hemlighet.
Han arbetade för djävulen, det visste alla.
Han bar hans väska, en mönstrad kappsäck.
Folk sa att han bar djävulens papper, där han satte ens fingeravtryck i blod.
Var är han nu? Det undrar jag. Han kan få hela mitt handavtryck.
Han dök upp en dag, tjusigt klädd
i den finaste kostym man någonsin sett på en färgad.
Han hade fickorna fulla med pengar och levde rikemansliv.
Han hade ett följe av kvinnor som han strödde pengar på.
En av flickornas pojkvänner blev förbannad,
och Eliza dödade honom och skrattade åt det.
Sheriffen grep honom men lät honom gå.
Vid rättegången friade domaren honom och gav honom en flaska whisky.
Folk undrade hur han förändrats så,
och han sa rakt ut att han sålt sin själ till djävulen.
Och om de också ville göra det, kunde han ordna det.
Vad hände med honom sen?
Sist jag hörde åkte han norrut med sin kappsäck
och gav bort hundradollarssedlar till den som ville teckna avtal med djävulen.
Jag vill veta vart han for.
Jag skulle övertalas lätt och få andra att skriva under.
Gud lär bestraffa dig för din hädelse.
Så tusan heller. Gud betyder inget för mig.
Låt honom bestraffa mig. Här är jag!
Bestraffa mig? Låt honom göra det. Jag är inte rädd.
Okej. Du kommer att ångra dig.
Du tigger om otur. Det lär gå illa för dig.
-Otur? -Ja.
Vad bryr jag mig om otur?
Du snackar strunt. Jag har haft otur hela livet.
Det kan inte bli värre. Vad bryr jag mig om otur?
Det är min frukost varje dag.
Du är dummare än jag trodde om du tror på otur.
Okej, grabben.
Du får se.
Dårar fattar inget.
Du får se.
Där är det.
Där borta.
Vad gör du?
Pojkarnas smörgåsar är här.
Cutler?
-Damen… -Bilen är splitterny. Inte en repa.
-Okej, damen… -Vad ska du göra nu?
-Ma! -Jag talar…
Vi har båda ögon. Hur gör vi nu?
Vad hände?
Tala om vem jag är. Säg vem han bråkar med.
-Vad har hänt, konstapeln? -Jag såg den här damen…
-Sylvester förstörde Mas bil. -Han körde in i mig.
Ska jag komma till saken? Överfall och misshandel.
-Överfall? -Sylvester körde…
Jag ska säga vad som hände. Det är min systerson. Han körde min bil…
-Vi vet inte vems bilen är. -Det är Mas.
-Jag har betalat för den. -Det säger ni. Vi ska kolla upp det.
Vad är problemet?
Jag har ringt nu för att ta dem till stationen.
-Hon är aggressiv. -Han är oförskämd.
-Varför ljuger ni? -Det är jag som pratar.
Berätta hur det faktiskt gick till.
Som jag sa, väntade jag på polisbilen och lyssnade på hans sida av saken.
Hon avbryter hela tiden.
Han går fram till henne för att berätta, hon knuffar…
Nej, han ramlade bara.
-I helvete heller! Jag rörde honom inte. -Okej, Ma…
Om ni ursäktar, vill jag säga...
Jag har fullt upp. Han körde på mig, och sen föll han ihop som en trasdocka.
Jag rörde honom inte.
Okej, Ma.
Kom igen. Skingra er.
Jag har ordnat det.
Iväg med er. Kom igen.
-Vad hände? Vad har du gjort? -Låt mig vara, jag tar inte skit från dig.
Snälla, det är inte rätt tillfälle.
Här, Ma.
Låt mig ta dina saker.
-Vi har inte träffats. -Hej.
Min systerson Sylvester och Dussie Mae.
Hej.
-Är alla här? -De är i bandrummet.
-Sätt dig och slappna av. -Jag sitter inte.
-Var är badrummet? -I slutet av korridoren.
Ring och hör om bilen. Den måste lagas idag.
Varför har ni det så varmt? Vill ni spela in skivor, sätt på fläkten.
Jag fixar det, Ma. Jag tar hand om det.
Hon är försenad och…
Jag pratade med henne igår. Allt var ordnat.
-Lägg dig inte i. Jag tar hand om det. -Som förra gången?
Hon marscherar in som om hon ägde stället, klagar över kylan,
snavar på en sladd och hotar att stämma mig.
Jag har aldrig varit i en inspelningsstudio.
-Var är bandet? -De repeterar någonstans.
Kom hit och visa mig klänningen.
Den är fin.
Imorgon åker vi och köper dig lite nytt till Memphis.
De har kläder här som inte finns i Memphis.
Du ska göra dig fin för mig.
Du ska resa med showen, så du ska vara fin.
Jag behöver nya skor. Fötterna värker i de här.
Skor som klämmer är inget att ha.
Ma vet vad hon talar om.
Okej.
Hämta mina tofflor i väskan där.
Jag vill ha ett par gula. En halv storlek större.
Vi skaffar det du behöver. Till Sylvester med.
Stoppa in och rätta till skjortan. Se ut som en gentleman.
Se på honom i keps.
Ta av kepsen inomhus. Låt bli pianot.
Jag rör inte pianot. Jag tittade bara på det.
Kom hit och sätt dig.
När mr Irvin är tillbaka, får han presentera dig för bandet.
Cutler visar vad du ska göra.
När du får din lön, skicka lite till din mamma.
-Så hon vet att du har det bra. -Okej.
Ma, jag ringde garaget om din bil.
Det är bara en repa, den är klar i eftermiddag.
En av deras killar kör hit den.
Bara den blir lagad igen. Som ny. Den ska bli som ny.
Vad är det jag hör, Irvin?
De ska inte spela Levees "Black Bottom". Den vill jag inte höra.
Jag ville prata om det. Levees version sprudlar av liv.
Jag vill inte veta av Levee. Jag vet vad han gjort med låten.
Jag sjunger den inte. Jag gör den som förr.
Och min systerson här ska presentera den.
Men folk vill höra sånt de kan dansa till. Levees arrangemang ger folk det.
Det gör dem glada, de glömmer sina bekymmer.
Jag bryr mig inte om vad du säger. Levee ska inte mixtra med min låt.
Han kan ge folk det nån annanstans.
Jag sjunger min låt, inte Levees. Så är det bara.
Ta med min systerson ned, så bandet får hälsa.
Jag lovade min syster det,
så han ska göra presentationen som jag vill.
Men vi tänkte…
Vilka vi? Vad menar du med det? Komma här och säga "vi".
-Jag och Sturdyvant. Vi har bestämt… -Har ni bestämt?
Så jag är drivved som bara följer strömmen?
Har ni bestämt det?
-Vi tänkte… -Jag har ingen smak,
jag kan inget om musik eller vad en bra låt är.
Du vet mer om mina fans.
Det handlar inte om det. Det är vad folk vill ha.
Jag ska säga en sak, och säg det till Sturdyvant också.
Jag struntar i vad ni säger.
Ma lyssnar på sitt hjärta, på sin inre röst. Det räknas för Ma.
Följ min systerson ner.
Hälsa Cutler att han ska göra introt till "Black Bottom".
Levee ska inte förstöra det. Behagar det inte er två,
tar jag min svarta rumpa till min turné i södern, för jag trivs inte här.
Okej, Ma.
Gör som du vill.
-Jag tänkte bara… -Det skiter jag i!
Komma här och säga hur jag ska sjunga.
Jag tar ingen skit från Levee och Sturdyvant.
Presentera dig själv, Sylvester. Jag är trött på Irvin.
Vart ska jag gå? Var är de?
Kom. Jag följer dig ned.
-Får jag se bandet? -Nej.
Kom, Sylvester.
Okej, Ma. Som du vill, men vi börjar om en kvart.
Vi börjar när jag säger till. Så funkar det här.
Perfekt.
Cutler, min systerson Sylvester.
Han gör introt på "Black Bottom" i den gamla versionen.
-Mr Irvin sa att vi skulle spela… -Jag struntar i dig och mr Irvin.
Förklara vad han ska göra, Cutler. Strunta i Levee.
De bråkar med fel person.
Cutler visar dig. Se till att göra det bra.
Oroa dig inte över vad andra säger.
Välkommen. Jag heter Cutler.
Det här är Toledo, Levee och Slow Drag.
-Sylvester? -Sylvester Brown.
Min version av låten fyller dansgolv och får folk att svänga på höfterna,
och så kommer hon och svamlar.
Ingen behöver de där gamla cirkustricksen.
Du kommer förstöra låten, det vet du.
-Jag förstör inget. Ma säger… -Det ger jag fan i!
Jag menar vad introt gör med låten.
Nordstatsbor gillar inte burlesk och sånt nonsens! De vill höra musik.
Grabben, jag har sagt det förut. Ma bestämmer, inte du.
Du ska inte skapa nåt. Du spelar det som Ma vill.
Kanske inte. Jag kanske slutar.
Ingen bryr sig om du slutar. Vems hjärta krossas?
Levee slutar inte. Han behöver pengar till skokräm.
Ni känner inte mig. Ni vet inte vad jag gör.
Ingen bryr sig.
Hör på, Sylvester.
Bandet spelar introt, och sen säger du:
"Okej, grabbar, ni har sett det mesta. Nu ska jag visa er det bästa.
Ma Rainey ska visa er sin 'Black Bottom'."
Uppfattat? Få höra.
"Okej, grabbar, ni har…
…sett det mesta.
Nu ska jag visa er det bästa.
Ma Rainey ska visa er sin 'Black…
…Bottom'."
Okej, Cutler. Fixa det, du.
Red ut det där.
Slow Drag, har du hört?
Hur ska han göra det om han inte ens kan prata?
Vem är du att säga till mig?
Det är inte ditt band. Ma ber mig, och jag gör det.
Så du kan dra åt helvete… ditt pucko.
Ingen vill höra dig. Fixa det, Cutler.
Gör du det, ska jag putsa dina skor.
Fixa den du.
Så, du är Mas systerson?
-Ja, vad är det med det? -Inget. Jag bara undrade.
-Nu repeterar vi, så pojken säger rätt. -Jag repeterar inte.
Vänta tills jag skaffar ett band. Jag ska visa hur det ska låta.
Vi klarar oss utan Levee.
-Minns du nu, Sylvester? -Ja, jag minns rätt bra…
Kom igen, då. Nu kör vi.
Levee.
Bra, jag ser att ni repeterar.
Ja, sir. Vi repeterar. Vi kan låtarna utan och innan.
Bra. Skrev du klart den där låten?
Ja, mr Sturdyvant. Här är den.
Jag skrev klart den, som ni sa. Så här går den:
Jag skrev den så folk kan dansa och glömma sina problem.
Bra. Jag ska titta på det så fort jag får chansen.
-Jag tar den här. -Visst, mr Sturdyvant.
Så fort ni får chansen.
Hörde ni honom? "Ja, sir. Vi repeterar, chefen."
Jag hörde honom. Såg honom också, svansa runt.
Levee kan inte hjälpa det.
Han är livrädd för vita. Han förstår sig inte på dem.
Jag förstår dem allt.
Muckar nån av dem gräl, ska jag visa hur väl jag förstår dem.
Skulle jag vara skraj för vita?
Bråkar de med mig, ska jag visa hur skraj jag är.
Han kommer in här, talar till dig som en tjänare,
säger åt dig att sluta söla och repetera, och du säger bara: "Ja, sir!"
Jag säger "ja, sir" om jag vill. Varför bryr du dig?
Jag har handskats med vita i 32 år. Ska du säga åt mig hur?
"Ja, sir" betyder inte att jag är skraj.
Jag vet vad jag gör. Jag kan hantera honom.
Gör det, då.
Du ska alltid jävlas med nån,
du gör alltid nån upprörd med ditt dammiga filosofiska svammel.
Låt mig göra och säga vad jag vill. Jag är min egen person. Låt mig vara.
Okej. Du har rätt, Levee. Jag ber om ursäkt.
Det är inte mitt problem att du är skraj för vita.
Det är just sånt skitsnack jag menar. Lägg av och låt mig vara ifred.
Kom igen, vi bara retas lite.
-Toledo har sagt samma sak om mig. -Du tar det på fel sätt.
-Jag menar inget illa. -Levee måste vara Levee!
Ingen ska bråka med mig om vita!
Ni vet inte ett skvatt om mig. Ni känner inte Levee.
Ni vet inte vilket blod jag har! Vilket hjärta som slår här!
Jag var åtta år gammal…
…när ett gäng vita män kom till pappas hus och gjorde vad de ville med min mamma.
Vi bodde i Jefferson County, en dryg mil utanför Natchez.
Min pappa hette Memphis. Memphis Lee Green.
Han hade 20 hektar odlad mark. Riktigt bra mark. Man kunde odla allt.
Han slutade arrendera och köpte marken av mr Hallies änka när han dog.
Han kallades uppkomling,
för han sparade och lånade för att köpa mark och vara oberoende.
Det var dags att så,
och pappa åkte till Natchez för att köpa säd och gödsel.
Han sa: "Levee, nu är du mannen i huset.
Ta hand om din mamma medan jag är borta."
Jag var bara en pojke…
…åtta år gammal.
Min mamma…
…höll på att steka kyckling när de kom.
De måste ha varit åtta eller nio.
Hon stod där och stekte kyckling när de tog tag i henne,
som man gör med en mulåsna för att få den att lyda.
Där var mamma…
…med ett gäng vita män.
Hon försökte kämpa emot,
men det var inte lönt.
Jag förstod inte vad de gjorde mot henne,
men jag tänkte att de kunde göra likadant mot mig.
Pappa hade en kniv till jakt och annat.
Jag visste var han förvarade den. Jag hämtade den.
Jag ska visa er hur skraj jag var för de vita.
Med all min kraft försökte jag skära halsen av en.
Jag högg honom i axeln.
Han fick tag i kniven och skar mig över bröstet.
Det fick dem att sluta.
För de var rädda att jag skulle blöda ihjäl.
Mamma tog mig i en filt
och bar mig tre kilometer till familjen Furlow,
som körde mig till doktor Albans.
En kalv skulle födas, så han hade inte tid med mig.
De bar mig till miss Etta, barnmorskan,
som gjorde vad hon kunde.
Pappa kom tillbaka…
…och uppförde sig som om ingenting hänt,
men mamma hade gett honom namnen på männen.
När han visste vilka de var, meddelade han att vi skulle flytta.
Vi sa adjö till alla grannarna.
Pappa flinade mot en av vitingarna som varit med mamma.
Log mot honom…
…och sålde marken till honom.
Vi flyttade till släktingar i Caldwell.
Vi gjorde oss hemmastadda,
sen försvann han. Jag har inte sett honom sen dess.
Han smög tillbaka.
Han gömde sig i skogen…
…för att hämnas på de åtta eller nio männen.
Han fällde fyra innan de tog honom.
De spårade honom i skogen.
De hann upp honom, hängde honom…
…och brände upp honom.
Min pappa var inte skraj för vita. Nej, sir.
Och han lärde mig att handskas med dem.
Jag ser pappa le vitingen rakt i ansiktet.
Le mot honom och sälja sin mark.
Hela tiden planerade han hur han skulle hämnas…
…och vad han skulle göra.
Det lärde mig att handskas med dem.
Så, lämna Levee ifred med sina vita.
Jag kan le och säga "ja, sir" till vem jag vill. Min tid kommer.
Låt Levee vara vad gäller den vite mannen.
Allesamman
Alla kommer från olika platser i Afrika. Olika stammar och det.
Snart börjar de laga till en stor gryta.
Man hade morötter, ärtor och potatis här.
Och där fanns kött, nötter, okra och majs.
Man rör om och låter det koka, så smakerna kommer fram.
Då får man något.
Man får en gryta.
Sen äter man den.
Man gör historia av den grytan.
Man ser sig omkring och ser några morötter där
och ärtor här.
Och… grytan kokar än.
Man har skapat historia och den står kvar.
Man kan inte äta upp allt.
Vad har man då?
Man har rester. Det är vad det är.
Vi är resterna. De färgade är resterna.
Vad ska en färgad man ta sig till?
Det väntar vi på att få se.
Men det första han måste veta är att han är en rest.
Mr Irvin.
Det är inte min sak, men…
…pojken klarar det inte. Han stammar hela tiden.
Det är en annan låt. En helt annan stil.
Slappna av, andas, allt går bra.
Jag säger till när…
Jag vet var den fjärde kommer in.
…le och säg repliken. Sen sätter vi igång.
-Cutler. -Frun?
Jag vet att det är på fjärde…
Levee kastar blickar åt fel håll. Säg åt honom.
Kom igen, Levee. Vi är klara att spela. Tänk på jobbet.
Okej, grabbar. Då kör vi.
"Moonshine Blues" först. "Moonshine Blues", Ma.
Inget månsken. "Black Bottom" först.
Kom igen. Var är Sylvesters mikrofon, Irv?
-Pojkarna säger att han inte klarar det. -Vem då? Vem säger att han inte kan?
Bandet, Ma. De i bandet.
Vilket band?
Bandet jobbar för mig.
-Han stammar. De säger att han stammar. -Jag bryr mig inte om det.
Jag lovade pojken att han skulle säga repliken.
Och därmed basta. Han stammar inte hela tiden.
Hämta en mikrofon åt honom.
-Vi har inte tid med… -Vill ni ha en skiva, ta er tid.
Jag skämtar inte. Jag kan gå härifrån, ut på turnén. Jag behöver inte det här.
Hämta en mikrofon till pojken.
Du har nåt med det här att göra. Akta dig.
Det var Cutler.
Det var du. Du är den enda…
-Pojken stammar. Han kan inte. -Kan eller ej, han ska göra det.
-Du har inte med det att göra. -Än sen?
-Han kan sjunga hela låten. -Okej. Tack.
Han får bara en chans. Det kostar…
Skit i vad det kostar. Du pratar aldrig om annat.
Jag drar in mer pengar åt bolaget än nån annan.
Klantar han sig, gör han om det tills det blir rätt.
Kom, älskling.
Ställ dig här. Håll händerna som jag sa.
Tänk inte på att inte klara det. Vi gör bara om det.
-Spela för honom, Cutler. -Okej.
Ett, två, nu kör vi på.
Okej, grabbar.
Ni har sett det mesta.
Nu ska jag visa er det bästa.
Ma Rainey ska visa er sin…
…"Black Bottom".
Det var riktigt bra. Ta tid på dig. Du fixar det.
Okej, Ma. Vi är klara.
-Var är min Cola? -"Ma Rainey's Black Bottom."
Var är min Cola? Jag behöver en Cola. Så jäkla varmt.
-Vad är det? -Var är min Coca-Cola? Jag behöver den.
Du, Ma…
Jag glömde Colan.
Vi gör det ändå. Bara en låt. Okej, pojkar?
Skit i vad de säger. Du skulle ha skaffat mig en Cola.
Jag gör inget utan Coca-Cola.
-Skit också. -Men Ma…
Du är en timme sen…
Lägg av. Håll honom ifrån mig, Irvin.
-Jag är trött på henne. Nu räcker det. -Låt mig.
Hör på, Ma.
Jag ska ringa efter en Cola. Men nu börjar vi.
Sylvester är redo, bandet väntar. Nu gör vi den här låten.
Du är för snål. Jag köper min egen.
Slow Drag, Sylvester. Gå ni.
Köp tre flaskor Cola, iskalla. Nåt till er med. Behåll växeln.
Låt mig vara, Irvin. För tusan. Du får vänta tills jag får min Coca Cola.
Okej. Hämta din Cola.
Mina herrar, bandrummet.
För Guds skull, hämta din Cola.
Cutler.
Kom, jag måste prata med dig.
POLANECZKYS LIVS & DELIKATESSER
Vad är det för skitprat? Vadå "pojkarna i bandet"?
Det är jag som bestämmer.
Jag säger vad bandet ska göra. Vem som kan och inte.
-Men pojken stammar. -Jag vet. Tror du inte jag vet det?
-Det här hjälper honom. -Det är lättare…
Han ska göra det. Inget mer prat om vad pojkarna i bandet säger.
Och jag vill ha Levee utbytt när vi kommer till Memphis.
-Han ställer till med problem. -Han duger. Han spelar bra när han vill.
-Han skriver musik också. -Än sen? Han för otur med sig.
Hitta nån annan. Han är en uppviglare.
Han tror han vet vem som kan och inte.
Dussie Mae! Sitt ned och sluta kråma dig.
-Jag gör inget. -Var inte i vägen.
Hej. Jag ville bara se hur det ser ut här nere.
Kom in, bara.
Jag bits inte.
Tänk att du skriver musik. Jag trodde att du drev med mig på klubben.
Nej, gullet. Jag kan allt skriva musik.
Jag gav mr Sturdyvant några låtar. Han ska låta mig spela in dem.
Jag ska ha ett eget band.
Toledo, visst gav jag mr Sturdyvant några av mina låtar?
Blanda inte in mig.
Så, du ska ha ett eget band?
Levee Green och Footstompers.
En man med ett eget band behöver en kvinna som du.
En kvinna som jag behöver en rik, frikostig man.
Jag tar ingen som går och drar och lämnar mig tomhänt.
Det är inte min stil. Jag vet hur en kvinna ska behandlas.
Köpa henne presenter och så. Behandla henne väl.
Så säger alla tills det är dags att köpa presenterna.
När vi kommer till Memphis ska jag bjuda ut dig,
visa hur man roar sig…
…och hur en kvinna ska behandlas.
Ma.
"Moonshine Blues" är en låt som Bessie Smith sjunger, tror jag.
Bessie vem? Jag struntar i Bessie.
Jag lärde upp Bessie. Hon imiterar mig.
Jag struntar i om hon säljer en miljon skivor.
Hon har sina fans, jag har mina. Punkt slut.
Ma var först. Glöm inte det.
-Ingen har sagt nåt. Hon sjöng den. -Jag har gjort det länge.
Ända sen jag var liten. Jag struntar i andra.
Därför blir jag arg på Irvin.
Vita vill vara så överlägsna. För snåla för att köpa en Coca Cola.
Men jag låter dem allt veta det. Jag tar ingen skit.
De tar ens röst och stänger in den i tjusiga lådor
med knappar och spakar, och sen är de för snåla för en Cola!
Som kostar fem cent per flaska.
De struntar i mig.
De vill bara ha min röst.
Det har jag lärt mig.
Men de ska behandla mig som jag vill, även om det gör ont.
Nu pratar de skit bakom ryggen på mig. Kallar mig all världens fula namn.
Men de kan inte göra nåt, för de har inte fått det de vill än.
Så fort min röst är inspelad,
så är jag som en hora, de vänder sig om och drar upp byxorna igen.
Då är jag till ingen mer nytta.
Jag vet vad jag säger. Du ska få se.
Och Irvin, han är som de andra. Han bryr sig inte heller om mig.
Under sex år som manager har han bjudit hem mig en gång
-för att sjunga för hans vita vänner. -Jag vet.
Som färgad kan man tjäna pengar åt dem,
då duger man, annars är man bara en byracka.
De har tjänat mer på mina skivor än på alla andra artister tillsammans,
och nu klagar de på hur mycket inspelningen kostar.
-Det kan inte vara så dyrt som de säger. -Nej. Jag orkar inte ens höra deras prat.
Jag har redan valt ut grabbarna.
De ska vara bra. Kunna spela ljuv musik.
Skaffa du ett eget band, sen får vi se.
Jag vill visa att jag vet vad kvinnor gillar.
De kallar mig inte Sweet Lemonade för intet.
-Sluta, nån kan komma. -Nej då.
Men sötnos…
Det jag vill veta är…
…om jag får presentera min röda tupp för din bruna höna.
Skaffa dig ett eget band, så får vi se om din tupp kan gala.
För tusan, gumman!
Nu förstår jag varför farfar satt på verandan
med fällkniv när farmor hängde tvätt.
Dumbom!
Du låter säkert som midnattståget till Alabama
när det korsar Mason-Dixon-linjen.
-Hur blev du så galen? -Det är kvinnor som du som gör mig…
Gode Gud!
Grattis till damen med stussen.
Vad tyst det blev.
Jag har aldrig gillat tystnad.
Jag har alltid musik på någonstans i huvudet.
Det ger balans. Musik fyller tomrum.
Ju mer musik man har, desto mer uppfyllt är livet.
Jag håller med. Jag måste också ha musik.
Vita förstår inte blues.
De lyssnar, men förstår inte hur den kom till.
De förstår inte att det är livet som talar.
Man sjunger inte för att må bättre. Man sjunger för att förstå livet.
Bluesen får en att stiga ur sängen på morgonen.
Man går upp och är inte ensam.
För det finns nåt annat i världen.
Nåt läggs till med musiken.
Det skulle vara en tom värld utan blues.
Ja.
Jag försöker fylla tomrummet med nåt.
Jag var inte den första som sjöng blues. Den har alltid funnits.
Vill de kalla mig bluesens moder, så varsågoda. Det skadar ingen.
Det tog tid. Sylvester, hämta Irvin.
-Säg att vi är redo. -Jag hämtar Levee.
Ma har fått sin Cola, Levee. Vi är redo.
-Ta av den. -Okej.
Jag måste gå.
Gå, bara!
Okej, pojkar. "Ma Rainey's Black Bottom", inspelning ett.
Två, nu kör vi på.
Okej, grabbar, ni har…
Inspelning två.
Okej, grabbar, ni har sett det mesta. Nu ska jag visa er det bästa.
Ma Rainey ska visa er sin…
Inspelning…
Ma, kan vi inte bara göra den utan…
Inspelning sex.
Inspelning sju.
Okej, grabbar.
Ni har sett det mesta. Nu ska jag visa er det bästa.
Ma Rainey ska visa er sin "Black Bottom".
Okej, bra, Ma. Det lät fantastiskt. Bra jobbat, pojkar.
Ser du? Jag sa att du kunde. Man måste bara bestämma sig.
Han var bättre än jag trodde.
-Så ska det låta. -Bra gjort, allihop.
-Ja! -Ska vi ta "Moonshine Blues" härnäst?
"Moonshine Blues".
Irv? Nåt gick fel med inspelningen. Kontrollera mikrofonen.
Ett, ett, två, ett…
Nej. Pojkens mikrofon.
Åh, nej!
-Vi spelade inte in. -För tusan!
Vad menar du? Vad gjorde ni två där uppe?
-Levee drog ur kontakten. -Så fan heller.
-Levee borde tänka på vad han gör. -Än det ena, än det andra. Skärp dig.
-Jag har inte gjort nåt. -Det är sladden, Mel.
Den är av. Vi behöver en ny.
-Så oorganiserat… -Ma?
-Tidsslöseri. -Vart ska hon?
-För tusan. -Ma? Ma!
Ma?
Ma! Går du, är du slut. Du är spolad.
För Guds skull, Mel!
Ma, kom tillbaka! Snälla, Ma!
Hör på.
De här skivorna blir en succé.
De kommer att sälja som tusan. Till och med Sylvester blir en stjärna.
Femton minuter.
Det är allt jag begär, Ma. Bara 15 minuter.
Femton minuter. Hörde du det? Inte mer.
Sen åker jag och min svarta bak tillbaka till Georgia. Femton minuter.
Ta en paus, pojkar. Vi är redo igen om 15 minuter.
Det gör inget om hon går. Jag är redo att sticka.
Om jag var mr Irvin skulle jag se till att sladdarna var isatta.
Om Levee koncentrerade sig på jobbet, skulle vi vara klara.
Vi får se om pojken kan säga repliken.
Levee har ett öga på tösen och ett på hornet.
Det där är Mas flicka.
Jag pratar bara med henne som med andra.
Du kommer att stå utan jobb om du fortsätter.
Jag frågade bara vad hon heter. Får jag inte det, kan Ma dra åt helvete.
Jag ger upp. Ingen idé att tala med en dåre.
Vissa är värre än andra. En del gillar att vara dåraktiga.
Jag vet. Spänningen är nåt extra.
Jag har känt på det. Det känns bra att vara dåraktig.
Men det varar inte länge.
Det är över på en minut, sen får man ta konsekvenserna.
Äntligen säger du nåt sant, om att vara dåre.
Äntligen erkänner du din dårskap.
Jag erkänner det. Inget fel med det.
Jag har varit lite av varje.
Och ska vara lite till innan jag dör.
Men aldrig samma dåre två gånger. Där är vi olika.
Men du har varit en dåre. Det räknas.
Mig kallar du dåre som frågat efter hennes namn, själv är du likadan.
Jag gifte mig med en bra kvinna. Jag kan inte säga ett ont ord om henne.
Jag gifte mig med avsikten att leva tillsammans
och vara henne trogen hela livet.
Jag såg fram emot att hon skulle begrava mig, men hon gick med i kyrkan.
Hon gick dit och träffade goda, kristna män
och undrade varför inte jag var sån.
Snart sa hon att hon var ihop med en hedning.
Hon tänkte inte leva så.
Så hon stack.
Jag satte mig och tänkte att jag var en dåre
som inte gav henne det hon behövde,
annars skulle hon inte vänt sig till kyrkan. Så, ja…
Toledo blev en dåre för den kvinnan.
Det är en del av livet.
Dåre betyder olika saker för dig och mig.
En dåre är ansvarig för det som händer honom.
En dåre gör så att det händer. Som Levee.
Strular han med Mas flicka, blir han utslängd. Det är en dåre.
Inget kommer att hända. Det ser jag till.
Bäst att Ma inte ser det. Det försöker han säga.
Ingen kan säga nåt till mig.
Jag säger bara att det verkar som om livet inte har varit rättvist mot dig.
-Livet är rättvist. -Livet är inte ett skit.
Man kan bära omkring det i en papperspåse. Det har ingen stake.
Döden? Döden har stil.
Döden får en att önska att man aldrig var född. Så hemsk är den.
Livet bestämmer man över. Det är ingenting.
Han säger att livet är rättvist men är luspank.
Nu ska jag säga en sak. En svarting är alltid missnöjd.
Med all rätt.
Ska man vara nöjd med ett ben som nån kastat till en,
när man ser dem äta en hel gris?
Du ska vara glad som är artist. En sån tur du har haft.
Jag talar om att nöja sig med ett ben nån kastar åt en.
Problemet är att ni nöjer er med det ni får.
När jag bildat mitt band och spelat in låtar för mr Sturdyvant,
ska jag bli som Ma och dirigera de vita.
Hotar Ma att sticka? Han ber henne att stanna på sina bara knän.
De vita ska respektera mig.
De vita struntar i Ma. Det var de färgade som gjorde Ma till stjärna.
De vita bryr sig inte om vem hon är eller vad hon gör för musik.
På hotellen för vita ser man hur stor hon är.
Men hon kan inte ens ta en taxi här uppe i norr.
Jag ska säga en sak. Pastor Gates, du vet vem jag menar.
Pastor Gates var på väg från Tallahassee till Atlanta
för att besöka sin syster som låg sjuk i lungsot.
Tåget går igenom Thomasville, förbi Moultrie,
-och stannar i en stad som heter Sigsbee. -Stopp där.
Bara ett tåg från Tallahassee går norrut mot Atlanta.
Det stannar inte i Sigsbee.
Bara Santa Fe-tåget stannar i Sigsbee, och då får man byta i Moultrie.
Han kanske gjorde det. Jag vet bara att han klev av i Sigsbee.
Som du vill. Hitta på alltihop bara.
-Låt honom berätta. -Berätta som du vill.
Pastor Gates klev av tåget i Sigsbee.
Han kollade tidtabellen för att försäkra sig om att komma i tid.
När han gör det, märker han att han behöver gå på toaletten.
Den enda toaletten för färgade
var ett utedass ett par hundra meter därifrån.
När han är på dasset kör tåget ifrån honom.
Han vet inte var han är någonstans. Han har aldrig hört talas om stan.
Jag har gjort det, och det finns inget tåg från Tallahassee till Sigsbee.
Han står där och funderar på vad han ska ta sig till
i den främmande stan.
Det börjar bli mörkt.
Han ser solen sjunka på himlen och funderar på vad han ska göra
när han ser några vita män på andra sidan gatan.
De står där och tittar på honom.
Sen kommer ett par till.
Han ser sig omkring på stationen. Det finns inga färgade.
Han vet inte vad de har i görningen, så han börjar gå.
Han vet inte vart. Han går utmed tågrälsen när de ropar: "Du, din neger."
Bara så där.
"Du, negern."
Han fortsätter gå.
De ropar igen. Han fortsätter gå.
Sen hör han ett pistolskott. Då stannar han.
De omringar honom.
Han står där, med korset om halsen
och sin lilla bibel som han alltid bär med sig.
De frågar vem han är.
Han säger att han är pastor Gates som ska hälsa på sin sjuka syster,
men att tåget åkt ifrån honom.
Och de sa: "Jaså, din neger?
Men kan du dansa?"
Han såg på dem…
…och började dansa.
En av dem slet av honom korset
och sa att det var en hädelse att dansa med kors och bibel.
De tog hans bibel och rev sönder den
och fick honom att dansa tills de tröttnade.
-Det var det enda sättet som han… -Han var en Guds man.
Var i helvete var Gud när det här hände?
Varför slog inte Gud dem med blixten du pratade om?
-Du kommer att brinna i helvetet. -Varför bestraffade han dem inte?
Det är frågan. Inget jäkla brinnande i helvetet.
Han var en Guds man, varför bestraffade Gud dem inte?
Jag ska säga varför. Jag ska säga sanningen.
Gud har aldrig lyssnat på svartingars böner.
Gud slänger dem i soporna.
Gud bryr sig inte om svartingar. Gud hatar faktiskt svartingar.
Han hatar dem av hela sitt hjärta.
Jesus älskar dig inte, han hatar ditt svarta arsle.
Skitprat om att brinna i helvetet. Gud kan kyssa mig i arslet.
Du hädar min Gud! Det är min Gud! Din värdelösa…
Släpp honom!
-Din usling! -Lägg av!
-Att häda mot min Gud! -Låt det vara! Det betyder ingenting!
Det betyder ingenting!
Är det din Gud? Va?
Jag ska ge din Gud en chans.
En chans att rädda ditt svarta skinn.
-Lägg bort kniven! -Lägg dig inte i.
-Man löser inget så där. -Jag talar med Cutlers Gud!
Hör du mig? Cutlers Gud! Jag kallar på dig!
Rädda den här svartingen.
Ta mig innan jag skär halsen av honom.
-Du får brinna i helvetet. -Jag kallar på din Gud.
Han ska få en chans att rädda dig. Jag kallar på honom!
Cutlers Gud? Kom och rädda den här svartingen.
Rädda honom, som du räddade min mamma.
Rädda honom som du räddade mamma!
Jag hörde när hon ropade på dig.
Jag hörde när hon sa: "Herre, förbarma dig. Jesus, hjälp mig.
Gode Gud, var nådig. Hjälp mig."
Vände du henne ryggen?
Vände du henne ryggen, din satans jävel?
Vände du henne ryggen?
Kom igen.
Kom igen, vänd ryggen åt mig.
Vänd ryggen åt mig!
Kom igen. Var är du?
Kom och vänd ryggen mot mig!
Vänd mig ryggen, din skitstövel! Jag ska karva hjärtat ur dig!
Kom igen. Vad är det? Var är du?
Kom och vänd ryggen åt mig.
Vad är du rädd för?
Vänd ryggen åt mig! Kom igen!
Din fega jävel!
Din Gud är inte värd ett skit.
Inte ett skit.
Underbart. Vi satte det, pojkar.
Bra session, här har vi några vinnare!
Var lärde du dig spela kontrabas? Jag hörde den sjunga.
-Den hoppade högt. -Jag följde Toledo.
Hans långa fingrar gled över pianot.
-Jag försökte hålla hans takt. -Som du ska.
Hörde du Slow Drag som smiskade kontrabasen som en bebis?
Levee, varför spelade du så många noter?
Tio på en som du skulle spela. Det behövs inte.
Man ska improvisera hela tiden. Som jag.
Låten ska spelas som jag sjunger den. Som alla andra spelar den.
Jag spelade som jag kände den.
Jag försöker sjunga min låt, och du stör mitt musiköra.
-Är det att spela musik? -Jag vet vad jag gör.
-Lägg er inte i min musik. -Det är Mas musik, inte din.
-Det är okej. Jag har sagt åt dig. -Jag bryr mig inte.
-Ge mig sparken. Jag ska skaffa eget. -Fortsätt bråka med mig…
-Ingen bryr sig om dig. -Okej. Du är sparkad.
Tror du att jag bryr mig? Det gör jag inte.
-Du gör mig en tjänst. -Levee är petad.
-Han spelar inte i mitt band längre. -Petad? Bra!
Det är det bästa som har hänt mig.
Jag tänker inte ta den här skiten.
Okej.
-Mel kommer strax med dina pengar. -Kontanter, ingen check.
Jag kan inte lova nånting.
Bara ingen check.
Du, Ma. Jag pratade med Sturdyvant, och han sa…
Jag försökte säga emot,
men han sa att det bästa han kan göra är att ta 25 dollar av dig
och ge dem till Sylvester.
Ta vad och göra vadå?
Ville jag ge honom 25 dollar, skulle jag göra det.
Han ska ha egna pengar, få betalt som alla andra.
Gå upp och säg till Sturdyvant att betala pojken.
-Jag har pratat med honom… -Gör det igen.
Betalar han inte pojken, blir det inga fler skivor med mig.
Du ska vara min manager. Du pratar om att hålla ihop.
Börja då med det.
-Skaffa fram pojkens pengar! -Okej.
Jag ser vad jag kan göra.
Ma…
Är det nåt fel? Nåt problem?
-Du ska ge pojken hans pengar. -Visst, Ma. Jag har dem här.
Det var 200 till dig och 25 till pojken, eller hur?
Irvin missförstod mig. Det var ett misstag.
-Ett misstag? -Ja. Ett misstag.
-Men nu har han fått betalt. -Det enda misstaget…
…var att jag inte har skrivit under kontraktet. Det var ett misstag.
Kom igen. Skriv under.
-Dussie Mae, Sylvester, kom. -Skriv under.
Irvin, var är min bil?
Där ute. Nycklarna är här. Kom och skriv under.
Irvin, ge mig mina nycklar.
Visst. Men… skriv under.
Skicka dem till min adress.
Kom igen, Ma. Jag tog ju hand om allt.
Jag redde ut alltihop.
Ma?
Snälla?
Och säg åt Sturdyvant, ett misstag till, och jag spelar in nån annanstans.
Jag godtar det inte. Jag tar inte emot nån check.
Förra gången gav han mig en check. Ingen i Chicago ville lösa in den.
En svart man med check, och de tror den är stulen.
-Jag hade inga problem att lösa in min. -Jag går inte på horhus.
Du vet inte vad jag gör.
Jag är redan trött på dig. Du står mig upp i halsen.
-Börja inte bråka. -Vem bryr sig? Jag pratade inte med dig.
Här kommer betalningen.
Mr Irvin sa att ni föredrar kontanter, så här kommer de.
Det var riktigt bra jobbat. Här är 25 till dig.
Ni kan verkligen er sak. Och 25 till dig.
Vi kallar snart hit er igen. Tjugofem.
För en ny session, så ni kan tjäna mer pengar.
Och 25 till dig.
Mr Sturdyvant, sir?
De där låtarna jag gav er?
Jag har funderat, Levee. Men jag tror inte att folk köper dem.
Vi söker inte den sortens låtar.
Mr Sturdyvant, sir. Jag har valt ut mitt band.
Några riktigt duktiga grabbar. De kan spela bra musik.
Om folk får höra musiken, kommer de att köpa den.
Ärligt talat, är det inte rätt sorts låtar.
Mr Sturdyvant, folk är trötta på jugbandsmusik.
Folk i stan vill ha nåt med hetta.
Harlem, Detroit, DC.
Vet du vad? Jag ger dig fem dollar styck för dem.
Jag vill inte ha fem dollar. Jag vill spela in dem, som ni sa.
-De är som sagt inte vår sorts låtar. -Mr Sturdyvant, ni bad mig skriva dem.
Varför sa ni inte det genast?
Ni sa att jag skulle spela in dem. Vad är skillnaden då och nu?
-Jag ska betala för besväret. -Vad är skillnaden?
-Det vill jag veta. -Mina pojkar spelade dina låtar.
När jag hörde dem, lät de inte som det vi vill ha just nu.
Ni måste höra mig spela dem. Då kommer de att låta rätt.
Jag betvivlar inte det.
Men de kommer nog inte att sälja som Mas skivor.
Jag kan ta hand om dem åt dig.
Mr Sturdyvant, sir. Jag vet inte vilka som spelade låtarna,
men får jag en chans, kommer folk att jubla.
-Ni sa att jag skulle få spela in dem. -Jag kan inte göra nåt åt det.
Som jag sa, fem dollar styck. Det är allt jag kan ge.
Jag gör dig en tjänst.
Om du skriver fler, kan jag hjälpa dig att bli av med dem.
Priset är fem dollar styck. Som för de här.
Se dig för.
-För tusan. Du trampade på min sko. -Ursäkta, Levee.
Titta bara.
Du trampade på min sko.
-Varför gjorde du det? -Jag sa ursäkta.
Du trampade på min sko, för fan. Du har förstört den.
Se vad du har gjort med skon.
-Jag har inte trampat på din sko. -Han ursäktade sig.
Hur kan han ursäkta sig när han förstörde min sko?
Ursäkta sig, va?
Du trampade på min sko, fattar du?
-Ser du vad du har gjort? -Jag sa ursäkta. Nu är det över.
-Vad ska jag göra? -Förstöra min sko så där.
Jag har inte trampat på din sko. Titta!
-Okej, kom igen nu. -Se vad du har gjort.
Titta bara. Det är min sko.
Du gjorde det!
Du förstörde min sko.
Du trampade på min sko med dina smutsiga kängor.
Ingen bryr sig om dig och din sko.
Jag sa: "Ursäkta mig".
Kan du inte acceptera det, så dra åt helvete.
Vad ska jag göra?
Du trampade på min sko.
Han trampade på min sko. Det gjorde han.
Ärligt. Cutler, han trampade på min sko. Varför gjorde han det?
Toledo, varför gjorde du det?
Cutler, hjälp.
Han trampade på min sko. Cutler!
Det är okej. Jag ska hjälpa dig. Kom igen, Toledo.
Åh, nej.
Nej…
Titta inte på mig så där.
BASERAD PÅ EN PJÄS AV AUGUST WILSON
TILLÄGNAD CHADWICK BOSEMAN FÖR HANS ARTISTERI OCH HJÄRTLIGHET
Undertexter: Lena Marie Larsson