Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‏- NETFLIX מציגה -
‏היי!
‏יש שם מישהו?
‏אלוהים אדירים...
‏תפוס את ידי.
‏שלח יד.
‏טוב.
‏נסה שוב.
‏קדימה!
‏אזעיק עזרה.
‏- כעבור 30 שנה -
‏תנער את זה.
‏בוקר טוב, חבר'ה.
‏זמן לצאת ולהיפטר מכל מה שמיותר.
‏אתם מבינים אותי.
‏בדיוק בהתאם לכללים.
‏בואו אחריי.
‏כל המכשירים האלקטרוניים, בבקשה!
‏יולק רושייקה. ‏-תאיית.
‏ר-ו-ש-י-י-ק-ה.
‏סתם בצחוק.
‏סוקולובסקי. ‏-כמו הנקניקיות שאני לא אוהב.
‏הבא בתור! ‏-קובלצ'ק.
‏תודה. ‏-צ'ייקה.
‏זוזו! יש לנו דברים לעשות.
‏חכה!
‏והטבלט. קדימה, צ'יק צ'ק!
‏ואם זה ייעלם? ‏-תיעלם אתה.
‏אניאלה טורק.
‏רגע! ‏-אניאלה טורק.
‏אני אקח אותו. ‏-בסדר.
‏וויצ'יק.
‏למהר! שם? ‏-ורויסקה.
‏למה את עצובה כל כך? את במחנה.
‏זושה וולסקה. ‏-עוד אחת.
‏קחו את התיקים שלכם ותתכנסו פה!
‏זוז, חבר. קדימה.
‏הבא בתור. ‏-תורידו את התיקים מהאוטובוס!
‏צ'יק צ'אק! להתעורר! זוזו!
‏חלקכם כאן בפעם השנייה או אפילו השלישית.
‏רוברט.
‏זה לא מפתיע אותי.
‏אבל זה מסב לי אושר.
‏אתם יודעים שזה שווה את זה וזה כיף.
‏אני רוצה שהמחנה הזה ‏יהווה מעין חופשה מבחינתכם.
‏נכייף, נרכוש חברים חדשים,
‏נהנה מהטבע בזמן שנתמודד עם הבעיות שלנו.
‏למה אתם פה?
‏כי אתם מכורים לטלפונים ולמחשבים הניידים!
‏למכשירים אלקטרוניים, לטכנולוגיה!
‏באמת קשה כל כך להיות מנותקים מהרשת?
‏המחנה הזה יראה שמלבד העובדה שזה קל,
‏זה ענק, נעים ונפלא!
‏תלמדו כישורים חדשים. תגלו את עצמכם מחדש.
‏ילדים, ברוכים הבאים
‏אל מחנה ההישרדות והתרמילאות ‏ללא האינטרנט שלנו, אדרנלין!
‏בראבו!
‏הנה. ‏-לבחור מספר!
‏קדימה.
‏המספרים מייצגים קבוצות שונות.
‏איזו הכי טובה? ‏-לכל קבוצה יש מטלה שונה,
‏אבל יש יעד אחד ומטרה משותפת...
‏הרפתקה!
‏תצאו אל הטבע, לבד.
‏הרחק מהציוויליזציה.
‏גם אני ארבע. ‏-תתמודדו עם הסכנות שמציבות חיות הבר
‏על כל צעד ושעל.
‏תפגשו חיות אכזריות. ‏אולי אפילו כמה משוגעים מקומיים.
‏שבוע של הרפתקה, כיף אדיר והזדמנויות רבות.
‏והכול ללא אינטרנט!
‏אדרנלין!
‏היא מזייפת, תראה.
‏רוברט.
‏רק חרדל. ‏-יש נקניקיות טבעוניות?
‏אוף, אני לא אוכלת בשר!
‏הכול בסדר.
‏תנגן בה.
‏עם חרדל. ‏-לי חרדל וקטשופ.
‏נקניקייה קטנה או גדולה? ‏-גדולה.
‏בואו נשיר עכשיו ביחד.
‏קטשופ, חרדל? ‏-חרדל.
‏כולכם מכירים את זה.
‏עם לחם או בלי? ‏-עם.
‏תצטרפו. ‏-עם לחם.
‏שבוע בלי אינסטגרם זה ממש מגניב.
‏לא מקבלים עדכונים
‏על מי בניו יורק, בבאלי, בסרי לנקה,
‏מי משתתף במרתון,
‏מי אוכל פותית עם עגבניות ‏מיובשות בשמש ופלפל ירוק.
‏זה גורם לי להרגיש מטומטם כי אני רץ
‏רק כשהמעלית מקולקלת, ‏ואני נשאר בבית ואוכל פסטה עם קטשופ.
‏וכאן לא יודעים כלום. גמילה טהורה.
‏היי.
‏אווה, בואי!
‏שימו לב, מחנאים!
‏כיבוי אורות בעוד רבע שעה!
‏- אדרנלין מחנה תרמילאות ללא אינטרנט -
‏קומו!
‏יש מים חמים! ‏-אני בא!
‏זה נייר הטואלט שלי!
‏- שירותי גברים -
‏אלוהים כל-יכול, אני מבקש ממך,
‏באמצעות הבתולה המבורכת ‏וכל המלאכים הקדושים,
‏ברך אותנו ברצון להבריח את הרשע
‏מהלבבות הצעירים שמכורים לטכנולוגיה מסוכנת.
‏דרך הייסורים של ישו אדוננו, ‏דמו הקדוש שהוא הקיז למעננו,
‏דרך פצעיו וחבלי גסיסתו.
‏ישו, שלח את מלאכיך כדי שיבריחו...
‏את כוחות הציוויליזציה האפלים ‏אל מעמקי הגיהינום.
‏תן וממלכתך תיכנס אל לב משרתיך
‏ושחרר אותם מהתמכרויותיהם הרשעות.
‏הי!
‏אני איזה, מדריכת הקבוצה שלכם.
‏בנות, נוח לכן?
‏תודה.
‏נצא לשלושה ימי הליכה. זה טיול לעניין,
‏אז נישאר צמודים זה לזה, נעשה מאמץ, ‏נעמד בקצב ואיש לא ישתרך מאחור.
‏ברור?
‏מי הכי איטי בקבוצה?
‏ולמה כולם מביטים ב... מה שמך?
‏יולק. ‏-יולק?
‏הוא עוד יפתיע את כולם, ‏עוד תראו. טוב, יצאנו!
‏שלום.
‏השרשרת שלך נראית בדיוק כמו T-800.
‏סליחה?
‏T-800. ארנולד מ"שליחות קטלנית".
‏לא, זאת סתם מזכרת משפחתית.
‏אבל היא באמת דומה ל-T-800. ‏ואת מזכירה קצת את שרה קונור.
‏היא לא הייתה בלונדינית?
‏הפנים שלך.
‏"אני אורגניזם קיברנטי. משימתי להגן עלייך."
‏"אני אחזור."
‏את עוסקת בספורט? ‏-לא.
‏ואתה? ‏-את יודעת...
‏לא הרבה. ‏-אבל אתה נראה אתלטי.
‏את יודעת...
‏בזמני החופשי...
‏בטח!
‏חדר כושר ובריכה בכל יום, ‏ומרתונים בסופי שבוע?
‏כן.
‏קצת שחייה, קצת רכיבה על אופניים.
‏היי, דניאל?
‏מה?
‏אתה חובב צילומי סלפי? ‏-אלוהים!
‏מה?
‏אתה אוהב לצלם סלפי?
‏לך תזדיין, חבר. ‏-אתה אוהב, נכון?
‏אתה גם מגלח רגליים? ‏-ברטק, תניח לו.
‏דניאל? ‏-אגלח את שלך.
‏רוכבי אופניים מגלחים. אולי אתה מקצוען.
‏ברטק! ‏-אולי אתה אוהב למצוץ זין.
‏אלוהים... ברטק!
‏השתגעת? ‏-למה עשית את זה?
‏הכול בסדר? אתה בדיוק כמוהו.
‏בסדר...
‏טוב. בוא ננקה את הפצע.
‏טוב, אז... מספיק.
‏תני לי שניים כאלה.
‏עכשיו אתה לא רהוט כל כך, נכון?
‏בסדר.
‏ועכשיו...
‏אוי, אין לי מספריים.
‏הכול טוב. בואו נלך.
‏אתה מסוגל לקום?
‏סליחה. ‏-נסחפתי.
‏אני יכול ללכת רגע להשתין?
‏תמהר.
‏בואו נתכונן.
‏תיקים על הגב.
‏עזור לי.
‏לעזאזל!
‏איזה זין!
‏לעזאזל.
‏היי, בואו הנה!
‏ציידים? ‏-לא.
‏לא ציידים.
‏מין טורף.
‏גדול.
‏בכל שנה נעלמים בפולין 15 אלף אנשים,
‏שליש מהם ביערות.
‏אפשר להוסיף לסטטיסטיקה. ‏-זה לא מצחיק.
‏זאת הפעם הראשונה שלך ביער?
‏תירגעו. ‏-נכון.
‏חיות לא תוקפות ללא סיבה. ‏וטוטר-טוט יגן עלינו.
‏בואו נתקדם!
‏האייל היה משהו-משהו, נכון?
‏צפית ב"זאב אמריקאי בלונדון"?
‏העלילה היא כזאת...
‏שני בחורים מטיילים ביער, ‏בדיוק כמונו עכשיו.
‏הם הולכים ושומעים מעין נהמה.
‏כמו כלב או ארנב או זאב.
‏הם מתעלמים מזה וממשיכים ללכת.
‏ואז הם שוב שומעים את הנהמה, ‏כאילו מקיפה אותם.
‏הם ממשיכים ללכת, ואחד מהם מותקף!
‏מורידים לו את הזרוע בנגיסה...
‏דניאל?
‏כן? ‏-אין לי מושג איך לעשות את זה.
‏אולי ככה?
‏אני אעשה את זה.
‏אני חייבת להתרחץ, כולי ג'יפה מההליכה.
‏יולק, למה אתה פה?
‏גיימינג. ‏-גיימינג במחשב?
‏גם בקונסולה.
‏דבר, יולק.
‏כולם חולקים.
‏דבר.
‏אני משחק משחקים.
‏אני השחקן השני הכי טוב בפולין.
‏אני עושה סטרימינג, מנהל ערוץ ביוטיוב.
‏התכוונתי לטוס ל... ‏-כמה מנויים?
‏...לקוריאה לאליפות, אבל... ‏-כמה מנויים?
‏גם לי יש ערוץ. ‏-יש לי 900,334 בדיוק.
‏ולך?
‏פחות או יותר אותו הדבר. ‏-יולק, דבר.
‏הזכרת את קוריאה.
‏תכננתי להשתתף במשחקי האליפות,
‏אבל הוריי ניתקו לי את האינטרנט ‏ושלחו אותי לכאן.
‏לתקופת מבחן. ‏-גם בקוריאה יש מחנות.
‏בדיחה.
‏אפשר לזכות בחצי מיליון דולר.
‏אז נשרת מבית ספר כי...
‏בילית יותר מדי זמן ברשת.
‏למי עוד היו בעיות בביה"ס בגלל סיבה זהה?
‏לאף אחד.
‏בדיוק כפי שחשבתי. ושמעתי שלכולכם היו.
‏עכשיו התור של זושה.
‏זושה וולסקה.
‏מה יש לנו כאן?
‏זושה.
‏זושה...
‏נשאיר את זה למחר.
‏או למתי שתרצי. בסדר?
‏שמעתם את זה? ‏-מה זה?
‏יש שם משהו.
‏שב!
‏לא לזוז.
‏גברת איזה?
‏כן? ‏-תיזהרי.
‏רעיון טוב.
‏איזה חמוד.
‏שועל קטן.
‏חבל שלא ראיתם אותו. סיימנו להיום.
‏כולכם עשיתם במכנסיים... ‏-לישון!
‏עשן מעושן.
‏ככה עדיף.
‏אלוהים.
‏רוצה לעשות לי התקף לב?
‏אני לא מסוגלת לישון עם כל הרעש.
‏איזה רעש?
‏כל הצרצרים, ינשופים,
‏קרציות ומה לא.
‏ומה איתך? ‏-סתם מעביר את הזמן.
‏אני רואה. תן שכטה.
‏את מעשנת?
‏יש לנו שמות דומים.
‏באמת?
‏דניאל, אניאלה. תוסיף ד' ותוריד ה'.
‏צירוף מקרים? לא נראה לי. יש לך חברה?
‏לא. כלומר, כן.
‏לפעמים. את יודעת איך זה.
‏לא, אני לא.
‏טוב...
‏אני יוצא עם כמה בנות. תלוי ביום.
‏גם לי יש משהו.
‏אתה יודע מה זה?
‏נו?
‏מה זאת אומרת? ‏-אתה רוצה שאעזור לך?
‏לא, אין צורך... כלומר...
‏לא.
‏אני לא צריך עזרה.
‏מה קרה?
‏כלום.
‏אתה גיי?
‏לא.
‏אני פשוט...
‏אלה העצבים.
‏אני לא יודע...
‏לא...
‏אתה בתול?
‏ואמרת שיש לך מישהי. ‏-הייתה לי.
‏באינטרנט.
‏אז עשית רק סייברסקס?
‏סליחה.
‏אם כך, תקרא לי "המורה".
‏איך היה?
‏אני חייבת לישון.
‏אבל נעשה את זה שוב, נכון?
‏נראה. לילה טוב!
‏תודה.
‏רגע.
‏נוציא את זה.
‏נכון.
‏לפני שנרדמים.
‏יולק! תעיר את זושה ודניאל.
‏הוא לא פה. ‏-מה זאת אומרת?
‏הוא לא שם. הוא לא באוהל שלו.
‏אולי הוא הלך לגלח רגליים. ‏-אז איפה הוא?
‏מישהו ראה את דניאל?
‏הוא אמר שהוא עוזב? ‏-מאיפה לי לדעת?
‏מי ראה אותו אחרון? ‏-אולי קרה לו משהו?
‏בסדר. מי האדם האחרון שראה אותו?
‏אני. ישבנו ביחד ליד המים.
‏ו...?
‏"עכשיו אני בהיריון."
‏תראה לי איפה בדיוק.
‏זה לא שלי.
‏מה עוד עשיתם? ‏-כלום.
‏בטח עשיתם משהו. ‏-ישבנו, פטפטנו, הלכתי לישון.
‏זה מגניב.
‏על מה דיברתם? ‏-תתחפף.
‏למה את מסרבת לספר לי? ‏-לך תזדיין.
‏היי!
‏תראו.
‏זה נראה כמו דם.
‏זה ענק. ‏-מה קורה?
‏דם.
‏לא, זה...
‏מה? ‏-זה בטח שרף.
‏שרף בצבע הזה? ‏-בטח, המון עצים מפרישים לשד.
‏איך קוראים להם?
‏...הצבע שלהם זהה ל... ‏-הם לא צומחים בפולין.
‏לפעמים כן. ‏-איפה?
‏פה. ‏-זה דם.
‏לא. זה...
‏תקשיב, מספיק עם הפניקה, בסדר?
‏צריך לחפש אותו. ‏-או לחזור.
‏בסדר, תחזרי. אנחנו נחפש.
‏בואו נצביע. אני אומר שנחזור.
‏מספיק עם הפניקה. בסדר.
‏ברטק ואניאלה, תישארו פה למקרה שדניאל יגיע.
‏אל תלכו מפה, ברור?
‏זושה ואני נסרוק את האזור. ‏-אז נתפצל?
‏חייבים. ‏-אפשר לומר משהו?
‏בקצרה. ‏-בסרטי אימה,
‏כשהקבוצות מתפצלות, אנשים מתים.
‏יולק, באמת! ‏-תירגע.
‏ארגיש רגוע יותר אם נתקשר למשטרה.
‏אין לנו טלפונים.
‏אם לא נמצא אותו בתוך שעה, ‏נחזור לבסיס. ברור?
‏כן. ‏-בואי.
‏ומה איתי? ‏-אני לא יודעת... תישאר.
‏תחכה למשטרה.
‏איזו באסה.
‏דניאל!
‏אפשר לומר עוד דבר אחד? ‏-לא!
‏בסרטי אימה, יש שישה חטאים שדינם מוות.
‏סקרנות. "מעניין מה יש בפנים. בואו נציץ."
‏חוסר אמון.
‏"זה רק הדמיון שלי. אין סיבה לפחד."
‏ביטחון. "אני אכנס. למה לא?"
‏זה היה מספר שלוש.
‏מספר ארבע, מכוערים אף פעם לא שורדים.
‏חמש, סקס.
‏סקס הוא גזר דין מוות.
‏ושש, התפצלות, ‏בדיוק כמו שאנחנו עושים עכשיו.
‏תן לי.
‏תודה.
‏מה אם הם לא יחזרו?
‏למה שלא יחזרו?
‏אין לי מושג.
‏היפותטית.
‏אם היו משאירים אותנו כאן לבד...
‏מה היית עושה?
‏מה זה?
‏בואו ניכנס.
‏אבל זה שטח פרטי. ‏-יולק!
‏תרגיע. אולי הם ראו את דניאל.
‏לא אצליח לעבור.
‏שלום?
‏איזה בלגן מזוין.
‏שלום?
‏בוקר טוב!
‏יש פה מישהו?
‏סליחה.
‏אין פה אף אחד. בואו נחזור.
‏שמעת את זה? ‏-כן.
‏שלום, קטנטן.
‏רגע...
‏גברת איזה...
‏זושה, תיזהרי.
‏אוי ואבוי.
‏מישהו בא!
‏בואו נברח!
‏הוא בא! ‏-תסתתר, מהר!
‏מישהו בא!
‏שקט!
‏תהיה בשקט.
‏תירגע. תתאפס על עצמך. ‏-לעזאזל.
‏מהר!
‏אני לא יכול לטפס! ‏-יולק!
‏מהר! ‏-תוכל להשתחל פנימה.
‏מהר!
‏גברת איזה!
‏תברחו!
‏בוא, מטומטם מחוצ'קן!
‏לעזאזל... ‏-גברת איזה?
‏תמיד ידעתי שאני חד-מיני.
‏פשוט מרגישים את זה.
‏אבל עדיין צריך להסתיר את זה.
‏תנסי להיות חד-מינית במדינה הזאת.
‏זה חרא.
‏אל תיקח את זה קשה. ‏-ברצינות?
‏אתה בחור נחמד, אינטליגנטי.
‏גם אותי כל הזמן מתייגים.
‏פרחה טיפשה, בלונדינית.
‏טובה מספיק רק לזיון.
‏אבל אני מתעלמת מהכללים, וטוב לי עם זה.
‏אבל עמוק בפנים, אני מייחלת למצוא...
‏אהבת אמת.
‏אהבת אמת אמיתית.
‏הוא רודף אחרינו?
‏מה עכשיו?
‏אני לא יודעת.
‏המשחק נגמר.
‏מה נעשה?
‏מקומיים מזוינים, "פולין השנייה". ‏מה זה? מה אני עושה פה?
‏אמרתי לכם לא לבוא הנה!
‏אבל אף אחד לא הקשיב! אני רוצה ללכת הביתה! ‏-יולק!
‏תתעשת.
‏יולק...
‏יהיה בסדר, טוב? פשוט תירגע.
‏צריך לקחת את הטלפון של דניאל. ‏-לא, בואי לא נעשה את זה.
‏בבקשה.
‏בסדר, תקשיב. נעשה כזה דבר.
‏נמשיך הלאה, נמצא עזרה.
‏אנחנו מסוגלים.
‏מבטיחה?
‏מבטיחה.
‏אבא שלי לא שם לב לשום דבר...
‏הוא יעדיף להאמין ‏שאני ימני קיצוני מאשר הומו.
‏אני מניח שזו הפנטזיה שלו בשבילי.
‏אפיל כשאני מזמין בן זוג הביתה...
‏הוא חושב שהוא רק ידיד.
‏אם אי פעם אחפון תחת של בן זוג מולו,
‏הוא בטח יחשוב... לא יודע.
‏הוא יראה בזה דרך שבה מצ'ואים נפרדים.
‏האיש כזה מנותק מהמציאות.
‏נחזור לאניאלה וברטק, אם הם עדיין בחיים.
‏אל תגיד את זה! ‏-גם ככה לא נמצא אותם.
‏אין לנו מושג איפה אנחנו. ‏אנחנו מתרוצצים במעגלים.
‏אפילו אם השמן לא יהרוג אותנו, נמות מרעב.
‏אני לא מסוגל לדמיין אותנו דגים, ‏אוכלים אזוב, צדים או מלקטים פטריות.
‏גברת איזה המסכנה... ‏-סתום!
‏שלום?
‏תפתחו!
‏בוקר טוב. תוכל לעזור לנו?
‏החברים שלנו מתו.
‏אירעה תאונה. אנחנו חייבים עזרה. ‏אפשר להיכנס?
‏הדלת!
‏יש פה טלפון? אנחנו חייבים להתקשר.
‏ספרו לי מה קרה.
‏אני לא יודעת איך להגיד את זה, ‏וזה יישמע מוזר...
‏גם ככה לא תאמין לנו. ‏-ראיתי הרבה דברים משונים.
‏מצאנו גבר ענקי, כולו עקום ומעוות.
‏הוא תקף אותנו, ‏ואז הרג את החבר שלנו ואת המדריכה שלנו.
‏מה? "הרג"?
‏משהו דפוק פה, ואנשים מתים.
‏שתית? השתמשת בסמים?
‏לא.
‏בסדר.
‏תירגע.
‏אני לא יכולה להירגע! ‏אני חייבת להתקשר למשטרה, למישהו!
‏אחרת אנחנו אבודים.
‏שבו.
‏אין לי טלפון.
‏יש לי טלפון נייד.
‏אבל אין קליטה. ננסה את הטלפון הקווי.
‏אין קו.
‏לאחרונה היו כאן סופות קשות.
‏אולי כדאי שנלך ביחד לתחנת המשטרה.
‏אבל אתה טוען שהורגים אנשים.
‏אז זה לא יהיה מסוכן?
‏תירגע.
‏בחייך.
‏הנה.
‏שוב שלום.
‏אני זוכר אותך מהשנה שעברה.
‏אני מכיר אנשים כמוך.
‏דביקים.
‏מלבבים.
‏מוכנים לפתות אחרים.
‏אתם קצת כמו...
‏המגיפה השחורה.
‏חכה פה.
‏אלוהים!
‏אין לכם מושג עם מי יש לכם עסק.
‏נתקלתי בהם לראשונה לפני המון זמן.
‏נשארה לי מזכרת מהפגישה.
‏היא תישאר עד יום מותי.
‏"הם"?
‏הם שניים.
‏מה?
‏פעם גרה פה בסביבה משפחה.
‏אימא ושני בניה. תאומים.
‏הם היו עניים, אבל אהבו זה את זה מאוד.
‏הם היו מאושרים.
‏והכול היה בסדר עד אחר צהריים הרה גורל אחד.
‏"פעם אחת,
‏בבקתה המדכאת שלה,
‏גרה מכשפה מכוערת כמו הלילה.
‏היא אכלה ילדות קטנות עם בוקר,
‏וילדים קטנים לארוחת ערב.
‏היא רכבה על המטאטא שלה
‏אל הכפר וחזרה,
‏כדי לדחוס ילדים קטנים ושמנמנים ‏לתוך השק הענק שלה.
‏אבל לפני שהם היו מגיעים אל הסיר,
‏היא הייתה שרה להם את זה...
‏"'אף אחד לא יירדם ביער
‏אף אחד לא יירדם ביער'"
‏לילה טוב.
‏לילה טוב, אימא.
‏"אף אחד לא יירדם ביער
‏אף אחד לא יירדם ביער"
‏בשם ה...
‏בנים?
‏היא הייתה בהלם.
‏היא קשרה אותם בשלשלאות ונעלה אותם במרתף,
‏כדי שאיש לא יגלה לעולם.
‏וכדי שלעולם לא יצאו.
‏שנים חלפו והיא האכילה והסתירה אותם.
‏עד שהיא השתגעה.
‏כל אחד היה משתגע...
‏אישה מסכנה ויקרה, שיה תמימה.
‏פסיכית לחלוטין.
‏באמת חייבים ללכת ולהזעיק עזרה.
‏תישארו פה אם אתם רוצים לשרוד.
‏יש לי רובה, מזון.
‏ופשוט נחכה?
‏אולי זה לא כזה רעיון גרוע? ‏-אתם מוזמנים ללכת.
‏הכפר הקרוב ביותר במרחק של יומיים.
‏כרצונכם.
‏הבחירה בידיכם.
‏לא נשב בחיבוק ידיים.
‏נביא את הטלפון של דניאל. אין לנו בררה.
‏זושה, תיזהרי.
‏מה הוא עושה שם למטה? ‏-תתרחק!
‏הוא שם? ‏-שקט!
‏תתעשת! נעשה כזה דבר.
‏נחכה שהוא יעזוב. ‏-ואם ייקח לו שבוע לעזוב?
‏יש לך רעיון טוב יותר?
‏יולק!
‏אני ארעיש מלפנים. את תיכנסי.
‏בסדר. ‏-אני אסיח את דעתו, את תיקחי את הטלפון.
‏בסדר.
‏לא, חכה!
‏ואם הוא ירדוף אחריך? ‏-אברח בריצה.
‏נתראה בקרוב. ‏-יולק...
‏אתה מסוגל לרוץ?
‏זושה, נהיה בסדר, טוב?
‏נהיה בסדר גמור.
‏בסדר.
‏חכה!
‏קח את זה. לכל צרה שלא תבוא.
‏פתח, שמן מטומטם!
‏היי!
‏עזוב אותה!
‏סליחה.
‏יולק!
‏לעזאזל!
‏יולק!
‏חכה. אזעיק עזרה. פשוט תחכה. יהיה בסדר.
‏מה?
‏אני לא מבינה.
‏אני לא מבינה אף מילה.
‏הכול יהיה בסדר.
‏יהיה בסדר.
‏שרה קונור...
‏זה לא מ"שליחות קטלנית".
‏זה קפטן סוס-ים.
‏מצאתי אותו בנופש בקיץ כשהייתי עם הוריי.
‏אחותי קראה לו קפטן סוס-ים.
‏שימי לזה סוף, בבקשה.
‏חסלי אותי.
‏לא, אני לא יכולה.
‏תיכנס... חתיכת בן זונה.
‏בשיחה האחרונה שקיבלתי, התקשר בחור בפניקה
‏שאמר שבחור שחור מתקן את מערכת אספקת המים.
‏או שאישה נהגה באוטובוס.
‏אישה מאחורי ההגה?
‏אחת למיליון שנה, קורה משהו רציני.
‏אני תופס איזה מטומטם שיכור שנוהג.
‏ותמיד מתברר שאבא שלו הוא אדם חשוב.
‏ואני חוטף על הראש במקום לקבל מדליה.
‏אדוני השוטר, כאן פולין, ‏לא "מיאמי מחלק מוסר".
‏הפעם האחרונה שיריתי בנשק? באימון ב-1992.
‏גם אחי התגייס למשטרה,
‏אבל הוא אמר, "זין על זה", ‏ופתח מוסך תיקונים.
‏שזה טוב, כי אני יכול לתקן ‏את המכונית הזאת שם. על חשבוני.
‏אני כל הזמן מבקש חדשה... כלום.
‏וכך אני משרת את המשטרה.
‏בכל יום, החיים המזוינים האלה ‏מחליקים לי בין האצבעות.
‏ואין לי שום הישגים.
‏טוב.
‏אז... אני הולכת, מותק.
‏נתראה ביום שלישי.
‏תודה, ינצ'קה.
‏מאתיים שלושים ושבע?
‏מאתיים שלושים ושבע, עבור.
‏חפש את מריוס ואחיו.
‏מישהו ראה אותם במדים של מלחמת העולם ה-2,
‏חוגגים ביער את יום הולדתו של היטלר.
‏עבור.
‏אלוהים! ‏-הצילו!
‏עזור לי!
‏עזור לי, בבקשה. ‏-ילדה...
‏מה קרה? מה הבעיה?
‏את פצועה?
‏לעזאזל!
‏תכף אשוב.
‏שוטר!
‏אדוני?
‏אתה בסדר?
‏שוטר!
‏בן זונה!
‏תוריד את זה! משטרה!
‏לעזאזל!
‏ההמנון.
‏איך הוא מתחיל?
‏"קרני זהב זוהרות סביבנו
‏מעלה מעלה נוסק העיט הלבן
‏הבא נזדקף בגאווה
‏הביטו בסמל, הביטו בצלב!
‏אנחנו נבנה פולין חדשה..."
‏חכה, זה החלק הקשה.
‏"אנחנו..."
‏נו?
‏"אנחנו העתיד, אנחנו המוקש!"
‏"המוקד." "המוקד."
‏אלוהים, כבוד וארץ האבות!
‏אני שומע אותך. ‏-אני אוהב את פולין.
‏היי.
‏חזיר בר?
‏חזיר בר. תצית אותו.
‏תרגום כתוביות: רותי זהרן