Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Hei!
‎E cineva acolo?
‎Iisuse...
‎Ia-mă de mână.
‎Întinde brațul.
‎În regulă.
‎Mai încearcă o dată.
‎Haide!
‎Mă duc după ajutor.
‎30 DE ANI MAI TÂRZIU
‎Scutur-o de praf.
‎Bună dimineața, gașcă!
‎E timpul să ne dăm jos și să renunțăm ‎la toate lucrurile nenecesare.
‎Știți la ce mă refer.
‎Așa cum spun regulile.
‎Veniți după mine.
‎Toate aparatele electronice, vă rugăm!
‎- Julek Rosiejka. ‎- Spune-l pe litere.
‎R-O-S-I-E-J-K-A.
‎Glumeam.
‎- Sokołowski. ‎- Ca marca de cârnați care nu-mi plac.
‎- Următorul! ‎- Kowalczyk.
‎- Mersi. ‎- Czajka.
‎Mișcați-vă! Avem și altele de făcut.
‎Stai puțin!
‎Și tableta. Haide, repede!
‎- Și dacă dispare? ‎- Dispari tu.
‎Aniela Turek.
‎- Stai un pic! ‎- Aniela Turek.
‎- Îl iau eu. ‎- Notat.
‎Wójcik.
‎- Mai repede! Numele? ‎- Wrońska.
‎De ce ești tristă? Ești în tabără.
‎- Zosia Wolska. ‎- Încă una.
‎Luați-vă bagajele și adunați-vă aici!
‎Mișcă-te, amice. Haide!
‎- Următorul. ‎- Luați-vă bagajele din autobuz!
‎Repede! Mai cu viață! Mișcă-te!
‎Unii sunteți aici ‎pentru a doua sau chiar a treia oară.
‎Robert.
‎Nu mă mir.
‎Dar mă bucur.
‎Știți că merită și că e distractiv.
‎Vreau ca tabăra asta ‎să fie ca o vacanță pentru voi.
‎O să ne distrăm, ‎o să ne facem prieteni noi,
‎o să ne bucurăm de natură ‎în timp ce lucrăm la problemele noastre.
‎De ce sunteți aici?
‎Pentru că sunteți dependenți ‎de telefoane și de laptopuri!
‎De electronice, de tehnologie!
‎E oare chiar atât de greu offline?
‎Tabăra asta vă va demonstra ‎că e nu doar ușor,
‎ci și minunat, plăcut și fantastic!
‎Veți învăța lucruri noi. ‎Vă veți redescoperi pe voi înșivă.
‎Dragi copii, un călduros bun venit
‎în tabăra noastră de supraviețuire offline ‎și drumeții, Adrenalina!
‎Bravo!
‎- Poftim. ‎- Trageți un număr!
‎Haide.
‎Numerele reprezintă grupe diferite.
‎- Care e cel mai bun? ‎- Fiecare grupă are o sarcină diferită,
‎dar avem un scop și un obiectiv comun...
‎aventura!
‎Veți pleca în sălbăticie, singuri.
‎Departe de civilizație.
‎- Și eu sunt în grupa patru. ‎- Veți înfrunta pericole din sălbăticie
‎la fiecare pas.
‎Veți întâlni fiare sălbatice. ‎Poate chiar și niște localnici nebuni.
‎O săptămână de aventură, ‎distracție și multe oportunități.
‎Totul offline!
‎Adrenalina!
‎E dezacordată, verific-o.
‎Robert.
‎- Doar muștar. ‎- Aveți cârnați vegani?
‎La naiba, nu mănânc carne!
‎E în regulă.
‎Cântă.
‎- Cu muștar. ‎- Muștar și ketchup pentru mine.
‎- Cârnat mai mic sau mai mare? ‎- Unul mai mare.
‎Hai să cântăm împreună acum.
‎- Ketchup, muștar? ‎- Muștar.
‎Îl știți toți pe ăsta.
‎- Cu pâine sau fără? ‎- Cu.
‎- Cântați și voi. ‎- Cu pâine.
‎O săptămână fără Instagram prinde bine.
‎Nu mai afli
‎cine e în New York, în Bali, în Sri Lanka,
‎cine aleargă un maraton,
‎cine mănâncă halibut ‎cu roșii uscate la soare și piper verde.
‎Asta mă face să mă simt prost, ‎fiindcă eu alerg
‎doar când nu merge liftul, ‎stau acasă și mănânc paste cu ketchup.
‎Aici nu știi nimic. Detoxificare pură.
‎Salut!
‎Ewa, haide!
‎Atenție, participanți!
‎În 15 minute se dă stingerea!
‎ADRENALINA ‎TABĂRĂ OFFLINE ȘI DE DRUMEȚII
‎Trezirea!
‎- Apa caldă e pornită! ‎- Vin acum!
‎Aia e hârtia mea!
‎TOALETĂ BĂRBAȚI
‎Dumnezeule mare, Te rog,
‎prin Fecioara binecuvântată ‎și toți îngerii,
‎dă-ne voința de a alunga răul
‎din inimile tinere ‎dependente de periculoasa tehnologie.
‎Prin patimile Domnului nostru Iisus, ‎care Și-a vărsat sângele pentru noi,
‎prin rănile și suferința Lui.
‎Iisuse, trimite-Ți îngerii să alunge...
‎forțele întunecate ale civilizației ‎în adâncurile iadului.
‎Fie ca Împărăția Ta ‎să intre în inimile robilor Tăi
‎și să-i mântuie de dependențele lor.
‎Bună!
‎Eu sunt Iza, ghida grupei voastre.
‎Fetelor, stați confortabil?
‎Mulțumesc.
‎Mergem într-o drumeție de trei zile. ‎Va fi dificilă,
‎așa că stăm aproape, depunem efort, ‎ținem pasul și nimeni nu rămâne în urmă.
‎E clar?
‎Care e cel mai încet din grup?
‎De ce vă uitați toți la... Cum te cheamă?
‎- Julek. ‎- Julek?
‎Vă va surprinde pe toți, o să vedeți. ‎Să pornim!
‎Salut!
‎Medalionul tău seamănă cu T-800.
‎Poftim?
‎T-800. Arnold din ‎Terminatorul.
‎Nu, e doar o amintire de familie.
‎Dar chiar seamănă cu T-800. ‎Și tu semeni puțin cu Sarah Connor.
‎Nu era blondă?
‎Mă refer la față.
‎„Sunt un organism cibernetic. ‎Misiunea mea e să te protejez.”
‎„Mă voi întoarce.”
‎- Practici vreun sport? ‎- Nu.
‎- Tu? ‎- Știi...
‎- Nu prea. ‎- Arăți atletic.
‎Știi...
‎În timpul liber...
‎Sigur!
‎Sală și bazin în fiecare zi, ‎maratoane în weekend?
‎Da.
‎Un pic de înot, un pic de ciclism.
‎Hei, Daniel?
‎Ce e?
‎- Îți plac selfie-urile? ‎- Iisuse!
‎Ce?
‎Îți place să-ți faci selfie-uri?
‎- Du-te dracului! ‎- Îți place, nu-i așa?
‎- Și te razi pe picioare? ‎- Bartek, lasă-l în pace.
‎- Daniel? ‎- O să ți le rad pe ale tale.
‎Cicliștii se rad. ‎Poate ești un profesionist.
‎- Bartek! ‎- Poate-ți place s-o sugi.
‎Iisuse... Bartek!
‎- Ai înnebunit? ‎- Ce a fost asta?
‎E totul în regulă? ‎Nu ești mai bun decât el.
‎Bine...
‎În regulă. Să curățăm rana.
‎Bine, așa... Ajunge.
‎Dă-mi două din alea.
‎Nu mai ești așa vorbăreț acum, nu?
‎OK.
‎Și acum...
‎N-am foarfece.
‎Gata! Să mergem.
‎Te poți ridica?
‎- Scuze. ‎- M-a luat valul.
‎Pot să mă duc să fac pipi?
‎Grăbește-te.
‎Să ne pregătim.
‎Puneți-vă rucsacurile.
‎Ajută-mă.
‎Rahat!
‎Băga-mi-aș!
‎Rahat!
‎Hei! Veniți aici!
‎- Vânători? ‎- Nu.
‎N-au fost vânători.
‎Un carnivor de vreun fel.
‎Unul mare.
‎Cincisprezece mii de oameni dispar ‎în Polonia în fiecare an,
‎o treime dintre ei în păduri.
‎- Am putea face parte din statistici. ‎- Nu e amuzant.
‎Ești pentru prima oară într-o pădure?
‎- Relaxează-te. ‎- Da.
‎Animalele nu atacă fără motiv. ‎Și Ariciu ne va proteja.
‎Să mergem!
‎Ciudată treabă cu cerbul ăla, nu?
‎Ai văzut ‎Un vârcolac american la Londra?
‎Povestea e cam așa...
‎Doi tipi merg în drumeție prin pădure, ‎exact ca noi.
‎În timp ce merg, aud un mârâit.
‎Cum ar face un câine, ‎un iepure sau un lup.
‎Nu-l bagă în seamă și merg mai departe.
‎Și se aude din nou mârâitul ‎împrejurul lor.
‎Merg mai departe ‎și unul dintre ei e atacat!
‎Brațul îi e smuls...
‎Daniel?
‎- Da? ‎- Habar n-am cum se face.
‎Poate așa?
‎Rezolv eu.
‎Trebuie să mă spăl. ‎Sunt lipicioasă după atâta mers.
‎Julek, de ce ești aici?
‎- Din cauza jocurilor. ‎- Pe computer?
‎Și pe consolă.
‎Continuă, Julek.
‎Tuturor le vine rândul.
‎Spune mai departe.
‎Joc jocuri.
‎Sunt pe locul al doilea în Polonia.
‎Am un canal pe YouTube.
‎- Trebuia să merg în... ‎- Câți abonați ai?
‎- ...Coreea la campionat, dar... ‎- Câți abonați?
‎- Și eu am un canal. ‎- Exact 900.334.
‎Și tu?
‎- Tot pe acolo. ‎- Julek, continuă.
‎Vorbeai de Coreea.
‎Voiam să particip ‎la campionatul de jocuri,
‎dar părinții mi-au tăiat accesul ‎la internet și m-au trimis aici.
‎- Sub supraveghere. ‎- Sunt tabere și în Coreea.
‎Era o glumă.
‎Poți câștiga 500.000$.
‎Deci te-ai lăsat de școală pentru că...
‎stăteai prea mult pe internet.
‎Cine are probleme la școală ‎din același motiv?
‎Nimeni.
‎Așa credeam și eu. ‎Dar am auzit că toți ați avut.
‎E rândul Zosiei.
‎Zosia Wolska.
‎Ce avem noi aici?
‎Zosia.
‎Zosia...
‎Hai s-o lăsăm pe mâine.
‎Sau când vrei tu. Bine?
‎- Ați auzit? ‎- Ce e?
‎E ceva acolo.
‎Stai jos!
‎Nu vă mișcați.
‎Dră Iza?
‎- Da? ‎- Aveți grijă.
‎Bună idee!
‎Ce drăgălașă!
‎O vulpiță.
‎Aș fi vrut s-o vedeți. Gata pe azi.
‎- Ați făcut pe voi... ‎- La culcare!
‎Puf-puf.
‎Acum e mai bine.
‎Iisuse!
‎Vrei să fac un atac de cord?
‎Nu pot să dorm din cauza zgomotului.
‎Care zgomot?
‎Greieri, bufnițe,
‎căpușe sau ce-or mai fi.
‎- Și tu? ‎- Mă relaxez.
‎Văd. Dă-mi și mie un fum.
‎Fumezi?
‎Avem nume asemănătoare.
‎Serios?
‎Daniel, Aniela. Adaugi un D, iei un A.
‎Nu cred că e o coincidență. Ai prietenă?
‎Nu. Adică, da.
‎Câteodată. Știi cum e.
‎Ba nu știu.
‎Păi...
‎ies cu mai multe fete. Depinde de zi.
‎Și eu am ceva.
‎Știi ce e?
‎Deci?
‎- Cum adică? ‎- Vrei să te ajut?
‎Nu e nevoie...
‎Nu.
‎N-am nevoie de ajutor.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Nimic.
‎Ești gay?
‎Nu.
‎E...
‎E de la emoții.
‎Nu știu...
‎Nu...
‎Ești virgin?
‎- Și ziceai că ai pe cineva. ‎- Am.
‎Pe internet.
‎Deci ai făcut doar cyber-sex?
‎Sorry.
‎Atunci, spune-mi „doamna profesoară”.
‎Cum a fost?
‎Trebuie să dorm.
‎Dar o s-o mai facem, nu?
‎Mai vedem. Noapte bună!
‎Mersi.
‎Stai un pic.
‎Să scoatem ăsta.
‎Bine.
‎Înainte de culcare.
‎Julek! Trezește-i pe Zosia și pe Daniel.
‎- Nu e aici. ‎- Cum adică?
‎Nu e aici. Nu e în cortul lui.
‎- Poate s-a dus să se radă pe picioare. ‎- Deci unde e?
‎L-a văzut cineva pe Daniel?
‎- A zis cumva că pleacă? ‎- De unde să știu eu?
‎- Cine l-a văzut ultima oară? ‎- Poate a pățit ceva?
‎În regulă. Cine l-a văzut ultima oară?
‎Eu. Am stat împreună lângă apă.
‎Și?
‎„Acum sunt gravidă.”
‎Arată-mi locul exact.
‎Nu e al meu.
‎- Ce altceva ați făcut? ‎- Nimic.
‎- Ceva trebuie să fi făcut. ‎- Am stat de vorbă, eu am mers la culcare.
‎Fain.
‎- Despre ce ați vorbit? ‎- Du-te naibii!
‎- De ce nu-mi spui? ‎- Du-te dracului!
‎Hei!
‎Uitați-vă aici.
‎Pare să fie sânge.
‎- E grav. ‎- Ce e?
‎Sânge.
‎Nu, e...
‎- Ce? ‎- Probabil e rășină.
‎- Rășină de culoarea aia? ‎- Sigur, mulți copaci secretă sevă.
‎Cum se numesc?
‎- ...culoarea lor seamănă cu... ‎- Nu cresc în Polonia.
‎- Câteodată cresc. ‎- Unde?
‎- Aici. ‎- E sânge.
‎Nu. E...
‎Nu intrați în panică, bine?
‎- Ar trebui să-l căutăm. ‎- Sau să ne întoarcem.
‎Bine, întoarce-te. Îl căutăm noi.
‎Hai să votăm. Eu zic să ne întoarcem.
‎Nu te panica. În regulă.
‎Bartek și Aniela rămân aici, ‎în caz că apare Daniel.
‎Nu plecați nicăieri, e clar?
‎- Zosia și eu ne uităm prin jur. ‎- Deci ne despărțim?
‎- N-avem încotro. ‎- Pot să spun ceva?
‎- Pe scurt. ‎- În filmele de groază,
‎când grupurile se despart, mor oameni.
‎- Julek, te rog! ‎- Relaxează-te.
‎Aș fi fost mai relaxat ‎dacă chemam poliția.
‎N-avem telefoane.
‎Dacă nu-l găsim într-o oră, ‎ne întoarcem la bază. E clar?
‎- Da. ‎- Să mergem.
‎- Și eu ce fac? ‎- Nu știu... Rămâi aici.
‎Așteaptă poliția.
‎Ce nasol!
‎Daniel!
‎- Pot să mai spun ceva? ‎- Nu!
‎În filmele de groază, ‎sunt șase păcate capitale.
‎Curiozitatea. „Oare ce-o fi înăuntru? ‎Hai să aruncăm un ochi.”
‎Neîncrederea.
‎„E doar imaginația mea, ‎n-are de ce să-mi fie frică.”
‎Siguranța. „Intru. De ce să n-o fac?”
‎Ăsta a fost al treilea.
‎Al patrulea: oamenii neatrăgători ‎nu supraviețuiesc niciodată.
‎Al cincilea: sexul.
‎Sexul e o condamnare la moarte.
‎Și al șaselea: ‎despărțirea, ceea ce facem acum.
‎Lasă-mă pe mine.
‎Mersi.
‎Dacă nu se mai întorc?
‎De ce să nu se întoarcă?
‎Nu știu.
‎Ipotetic.
‎Dacă am rămâne singuri aici...
‎ce ai face?
‎Ce e asta?
‎Hai să intrăm.
‎- Dar e proprietate privată. ‎- Julek!
‎Nu te mai purta așa. ‎Poate l-au văzut pe Daniel.
‎N-o să încap.
‎Alo!
‎Ce dezastru!
‎Alo!
‎Bună dimineața!
‎E cineva?
‎Scuze.
‎Nu e nimeni aici. Hai să ne întoarcem.
‎- Ați auzit asta? ‎- Da.
‎Bună!
‎Stai...
‎Dră Iza...
‎Zosia, ai grijă.
‎Iisuse!
‎Vine cineva!
‎Să fugim!
‎- Vine! ‎- Ascundeți-vă, repede!
‎Vine cineva!
‎Liniște!
‎Taci.
‎- Calmează-te. Vino-ți în fire. ‎- Băga-mi-aș!
‎Repede!
‎- Nu pot să urc! ‎- Julek!
‎- Repede! ‎- Poți să te strecori.
‎Repede!
‎Dră Iza!
‎Fugiți!
‎Vino încoace, cretin plin de coșuri!
‎- Băga-mi-aș... ‎- Dră Iza?
‎Am știut mereu că sunt gay.
‎O simți.
‎Dar trebuie să mă ascund.
‎N-ai idee cum e să fii gay în țara asta.
‎E groaznic.
‎- Nu pune la suflet. ‎- Serios?
‎Ești un tip drăguț și inteligent.
‎Și mie mi se pun etichete.
‎Pițipoancă proastă, blondă.
‎Bună pentru o tăvăleală.
‎Dar nu bag în seamă regulile ‎și sunt mulțumită.
‎Dar, în adâncul sufletului, ‎îmi doresc să găsesc...
‎dragostea adevărată.
‎O iubire adevărată.
‎Ne urmărește?
‎Acum ce facem?
‎Nu știu.
‎Game over.
‎Ce ne facem?
‎Localnici nenorociți, Polonia „B”. ‎Ce e asta? Ce caut eu aici?
‎V-am spus să nu venim aici!
‎- Dar n-a ascultat nimeni! Vreau acasă! ‎- Julek!
‎Adună-te.
‎Julek...
‎O să fie bine. Calmează-te.
‎- Ar trebui să ne întoarcem după telefon. ‎- Mai bine nu.
‎Te rog.
‎Bine. Uite cum facem.
‎Mergem mai departe, căutăm ajutor.
‎O să reușim.
‎Promiți?
‎Promit.
‎Tata nu observă nimic...
‎Mai degrabă ar crede ‎că-s extremist de dreapta decât poponar.
‎Cred că asta își dorește să fiu.
‎Chiar și atunci când invit un tip acasă...
‎crede că e doar un prieten.
‎Chiar dacă l-aș prinde de fund ‎pe prieten în fața lui,
‎ar crede că... nu știu.
‎Că e un fel macho de a ne lua la revedere.
‎E complet rupt de realitate.
‎Hai să ne întoarcem la Aniela și Bartek, ‎dacă mai sunt în viață.
‎- Nu spune asta! ‎- Oricum nu i-am găsi.
‎N-avem idee unde suntem. Mergem în cerc.
‎Chiar dacă nu ne omoară grasul ăla, ‎o să murim de foame.
‎Nu prea ne văd pescuind, mâncând mușchi, ‎vânând sau culegând ciuperci...
‎- Săraca dră Iza... ‎- Taci!
‎Alo!
‎Deschideți!
‎Bună dimineața! Ne puteți ajuta?
‎Prietenii noștri au murit.
‎A fost un accident. Avem nevoie de ajutor. ‎Putem intra?
‎Ușa!
‎Aveți telefon? Trebuie să dăm un telefon.
‎Spuneți-mi ce s-a întâmplat.
‎Nu știu cum să vă spun, ‎o să sune ciudat...
‎- N-o să ne credeți. ‎- Am văzut multe lucruri ciudate.
‎Am dat peste un tip uriaș, ‎strâmb și deformat.
‎Ne-a atacat, apoi i-a omorât ‎pe prietenul nostru și pe ghida noastră.
‎Ce? „Uciși”?
‎Se întâmplă ceva dubios și mor oameni.
‎Ai băut? Ai luat droguri?
‎Nu.
‎În regulă.
‎Calmează-te.
‎Nu mă pot calma! ‎Trebuie să sun la poliție sau undeva!
‎Sau suntem pierduți.
‎Stați jos.
‎N-am telefon.
‎Am mobil.
‎Dar n-avem semnal. Să încercăm fixul.
‎Nu merge.
‎Au fost câteva furtuni puternice recent.
‎Ar fi bine să mergem la poliție împreună.
‎Dar spui că mor oameni.
‎Oare n-am fi în pericol?
‎Calmează-te.
‎Haide.
‎Așa.
‎Salut, din nou!
‎Te țin minte de anul trecut.
‎Știu genul vostru.
‎Sensibili.
‎Ispititori.
‎Gata să-i ademeniți pe alții.
‎Sunteți ca...
‎ciuma.
‎Așteaptă aici.
‎Iisuse!
‎Nu știți cu ce aveți de-a face.
‎I-am întâlnit prima oară acum mult timp.
‎Am un suvenir de atunci.
‎O să-l port cu mine până mor.
‎„Ei”?
‎Sunt doi.
‎Ce?
‎A fost odată o familie ‎care locuia pe meleagurile astea.
‎O mamă și doi fii. Gemeni.
‎Duceau o viață sărăcăcioasă, ‎dar țineau mult unii la alții.
‎Erau fericiți.
‎Și totul mergea bine, ‎până într-o după-amiază fatidică.
‎„A fost odată ca niciodată,
‎în coliba ei întunecoasă
‎o vrăjitoare urâtă ca un liliac.
‎Mânca fetițe la micul dejun
‎și băieței la cină.
‎Zbura pe mătură
‎până în sat și înapoi
‎ca să-și umple desaga ‎cu copilași dolofani.
‎Dar, înainte să ajungă în oală,
‎le cânta așa...
‎Nimeni nu doarme diseară în pădure
‎Nimeni nu doarme diseară în pădure”
‎Noapte bună!
‎Noapte bună, mami!
‎Nimeni nu doarme diseară în pădure
‎În numele...
‎Băieți?
‎Era șocată.
‎I-a legat cu lanțuri ‎și i-a încuiat în pivniță,
‎ca să nu afle nimeni, niciodată.
‎Și să nu mai iasă niciodată.
‎Au trecut anii, ‎ea i-a hrănit și i-a ascuns.
‎Până și-a pierdut mințile.
‎Oricine în locul ei ar fi înnebunit...
‎Sărmana femeie, n-avea nicio vină.
‎A luat-o razna.
‎Trebuie să mergem după ajutor.
‎Rămâneți aici dacă vreți să trăiți.
‎Am o pușcă, am mâncare.
‎Și doar să stăm și să așteptăm?
‎- Poate nu e o idee rea? ‎- Sunteți liberi să plecați.
‎Ajungeți la cel mai apropiat sat ‎în două zile.
‎Cum vreți.
‎Voi alegeți.
‎Nu putem să nu facem nimic.
‎Hai să mergem după telefonul lui Daniel. ‎N-avem încotro.
‎Zosia, ai grijă.
‎- Ce se întâmplă acolo? ‎- Dă-te înapoi.
‎- E acolo? ‎- Taci!
‎Vino-ți în fire! Uite cum facem.
‎- Așteptăm să plece. ‎- Și dacă nu pleacă o săptămână?
‎Ai vreo idee mai bună?
‎Julek!
‎O să fac zgomot în față. Tu intri.
‎- În regulă. ‎- Eu îl distrag, tu iei telefonul.
‎Bine.
‎Nu, stai!
‎- Și dacă vine după tine? ‎- O să fug.
‎- Ne vedem imediat. ‎- Julek...
‎știi să fugi?
‎Zosia, o să reușim, bine?
‎O să reușim.
‎În regulă.
‎Stai!
‎Ia ăsta. Pentru orice eventualitate.
‎Deschide, gras împuțit ce ești!
‎Hei!
‎Dă-i drumul!
‎Îmi pare rău.
‎Julek!
‎Băga-mi-aș!
‎Julek!
‎Sun după ajutor. O să fie bine.
‎Ce?
‎Nu înțeleg.
‎Nu înțeleg nimic.
‎Totul va fi bine.
‎O să fie bine.
‎Sarah Connor...
‎Nu e din ‎Terminatorul.
‎E căpitanul Walrus.
‎L-am găsit într-o vacanță de vară ‎petrecută cu părinții.
‎Sora mea i-a zis căpitanul Walrus, știi?
‎Pune-i capăt, te rog.
‎Curmă-mi suferința.
‎Nu, nu pot.
‎Intră... ticălosule.
‎În ultimul apel, un tip panicat
‎s-a plâns că un negru repara ‎sistemul de alimentare cu apă.
‎Sau că o femeie conducea un autobuz.
‎O femeie la volan?
‎Foarte rar se întâmplă ceva mai grav.
‎Prind un dobitoc băut la volan.
‎Și mereu se pare că are un tată important.
‎Și primesc un rahat în loc de o medalie.
‎Dle polițist, aici ești în Polonia, ‎nu în ‎Miami Vice.
‎Când am tras cu arma ultima oară? ‎La instrucție, în 1992.
‎Și fratele meu a intrat în poliție,
‎dar a renunțat, ‎și-a deschis un atelier auto.
‎Ceea ce e bine, fiindcă-mi pot repara ‎mașina acolo. Pe banii mei.
‎Am tot cerut alta nouă... nimic.
‎Și așa servesc eu instituția.
‎Îmi trece viața printre degete ‎în fiecare zi.
‎Și nu realizez nimic.
‎Înțeleg.
‎Eu o să plec, dragule.
‎Ne vedem marți.
‎Mulțumesc, Janeczka.
‎237?
‎Aici 237, terminat.
‎Fii cu ochii după Mariusz și frate-său.
‎Au fost văzuți în uniforme ‎din Al Doilea Război Mondial,
‎sărbătorind ziua lui Hitler în pădure.
‎Over.
‎- Doamne! ‎- Ajutor!
‎Ajutați-mă!
‎- Ajutați-mă, vă rog. ‎- Copilă...
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ești rănită?
‎Rahat!
‎Mă întorc imediat.
‎Dle polițist!
‎Dle?
‎Sunteți bine?
‎Dle polițist!
‎Fir-ar al naibii!
‎Lasă-l jos! Poliția!
‎Băga-mi-aș!
‎Imnul.
‎Cum începe?
‎Raze aurii strălucesc în jurul nostru
‎Vulturul alb urcă spre cer
‎Să ne ridicăm capetele cu mândrie
‎Iată stema, iată crucea!
‎Vom construi o nouă Polonie...
‎Stai, aici e partea dificilă.
‎Suntem...
‎Cum?
‎Suntem viitorul, suntem contra!
‎„Centrul.”
‎Dumnezeu, onoare și patrie!
‎- Așa e. ‎- Iubesc Polonia.
‎Hei...
‎Un mistreț?
‎Da. Luminează-l.
‎Subtitrarea: Ana-Adina Doroftei