Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Etelämanner -
on uskomattoman suuri ja vihamielinen ympäristö.
Se on Maan kylmin paikka.
Mutta joka kevät -
aurinko lämmittää ja houkuttaa elämää eteläisiltä meriltä -
mantereen laidoille.
Etelämantereesta tulee koti näiden mitä sitkeimpien lintujen koti.
Ne ovat jääpingviinejä.
Kertoakseen näiden napa-alueiden uranuurtajien tarinan -
Disneynature järjesti kuvausmatkan, joka kuuluu suurimpiin -
mantereen historiassa.
Mukana oli ryhmä elokuvantekijöitä,
joihin kuului maailman parhaita kuvaajia.
He kohtaavat luontoemon hurjimmat myrskyt -
ja palaavat silti töihin.
Pingviineillä on oma päämääränsä.
Nämä pingviinit. Pysykää nyt kuvassa.
Uskomatonta.
Ne voivat arkailla vieraita.
Piileskelen niiden keskellä näin.
Eivätkä ne löydy helposti.
Missä päin ne olivat?
He tietävät, mitä vaaditaan, jotta saamme talteen -
tämän taianomaisen tarinan.
Se oli pingviii.
Se olisi voinut olla Oscarin arvoinen kuva.
Ohi meni.
PINGVIINIT – ELÄMÄÄ ÄÄRIOLOISSA
Jääpingviinit ovat viettäneet talven merellä.
Nyt ne palaavat maalle pesimään.
ALKUKEVÄT
Disneynature on odottanut tätä merkkiä.
Yli 20 kuvaajaa yrittää kuvata pingviinien elämää -
ennennäkemättömän tarkasti.
He kulkevat pitkiä matkoja kohteidensa luokse -
ja kuljettavat mukanaan yli 10 tonnin painosta kalustoa.
He viettävät kuukausia -
tässä kylmässä ja eristäytyneessä Maan kolkassa.
Heitä avustavat sadat henkilöt -
kahdeksasta eri maasta, sillä vain siten he pysyvät hengissä.
Ensimmäinen kuvausryhmä lähti Englannista viikko sitten -
ja suuntasi Uuteen-Seelantiin.
He lensivät Rossinsaarelle -
ja USA:n tutkimusasemalle McMurdossa.
Matkan viimeinen rankka osuus -
vie heidät saaren poikki kaukaiselle Cape Crozierille.
Crozierille syntyy joka vuosi suurin jääpingviinien yhdyskunta -
koko maailmassa.
Ryhmä yrittää ehtiä sinne ennen pingviinejä.
Mark Smith on kuvannut täällä ennenkin.
Samoin Jeff Wilson,
joka johtaa ryhmää ja on yksi elokuvan ohjaajista.
OHJAAJA
Tätä hetkeä on suunniteltu kaksi vuotta.
Logistiikan, ihmisten,
kaluston ja sään piti osua kohdalleen,
jotta pääsemme tukikohtaan.
Se on ollut valtava haaste.
Tämä karu vuori on pääkuvauspaikkamme -
seuraavina kuukausina.
Mark ja Jeff tietävät, millaiset olot heitä odottavat.
Siellä on keskikesä, noin 18 pakkasastetta.
Mukavan lämmin.
Etelämantereella on epätavallisen tyyntä ja aurinkoista.
En ole ikinä nähnyt täällä tällaista säätä.
Kaunista.
- Voitte mennä. - Selvä.
- Pitäkää hauskaa. - Kiitoksia.
Olkaa hyvä. Nähdään pian.
Niin.
Mahtavaa.
Kappas.
Pääsimme perille.
Paras tunne.
PÄÄKUVAAJA
Oli hienoa laskeutua tänne.
Tämä on kotimme.
Tukikohtaa käytettiin viimeksi kahdeksan kuukautta sitten,
joten leirin pystytys on ensimmäinen tehtävä.
- Jeff. - He kantavat kuvauskaluston -
osa osalta pingviinien luo.
Yhdyskunta on noin 1,5 kilometrin päässä.
Viemme osan tästä 2 200 kiloa painavasta kalustosta -
sinne valmiiksi.
Kameran, jalustan ja muuta.
Jätämme ne sinne,
jotta niitä ei tarvitse kantaa päivittäin.
Mikset kanna yhtä paljon kuin me, Jeff?
Mark ja Jeff haluavat kuvata jääpingviinien tarinan alun:
urosten paluun merijään yli aina yhdyskuntaan asti.
Mutta ehtivätkö he ennen pingviinejä?
Mitä sanot, Mark?
Aika mieletöntä. Uskomatonta.
Täällä on parisataa pingviiniä noin 250 000 pingviinin laumasta.
Useimmat ovat yhä merellä.
Ne alkavat palata lähipäivinä.
Niiden pitää kulkea yhdyskuntaan tätä kautta.
Toivottavasti ne palaavat tämän huikean jääalueen poikki.
Meri jäätyy Etelämantereen luona joka vuosi.
Mantereen koko yli kaksinkertaistuu keskitalveen mennessä.
Jää sulaa pois joka kesä.
Tänä vuonna jää sulaa tavallista hitaammin.
Jäätä on kuuden kilometrin verran, kun taas tavallisena vuotena -
sitä on puolet vähemmän.
Se on pitkä kävelymatka jääpingviineille.
Tuolta kulkee paljon pingviinejä.
Kaunista. Sininen jää -
ja mustavalkoiset pingviinit ovat upeita.
Uroksia saapuu sadoittain,
ja hyvä sää takaa täydellisen aloituksen.
Mark ja Jeff ovat käyneet täällä usein -
ja tietävät olosuhteiden voivan muuttua minuuteissa.
Jääpingviinejä saapuu valtavina parvina,
ja senhän takia me tulimme tänne, joten Mark yrittää kuvata niitä.
Meillä on ongelma.
Tuon kukkulan päällä on muodostumassa navakka puhuri.
Täkäläiset tuulet voivat olla kovia.
Kuvaaminen sujuu hienosti, mutta joudumme miettimään,
pitäisikö palata takaisin vai jatkaa hyvien kuvien tallentamista.
Pian selviää, etteivät he voi jäädä.
Lunta alkaa tuiskuttaa,
ja se saa minut pelon valtaan.
Se tuo kovia tuulia.
Niitä on vaikea arvioida.
Lähdetään.
Emme jää miettimään.
Aika voimakas.
Pian kuvausryhmään osuvat tuulet hurrikaanin voimalla -
ja lämpötila laskee alle 30 miinusasteeseen.
Avoimella paikalla nämä olosuhteet voivat olla hengenvaaralliset.
He pääsevät leirin turviin, mutta se alkoi olla jo täpärällä.
Melko navakkaa.
Pikku tuulenvire.
Myrsky katoaa yhtä pian kuin ilmestyikin.
Siitä ei näy jälkeäkään seuraavana aamuna.
Näyttää harmittomalta -
täällä yhdyskunnan luona aamulla.
Eilen tilanne oli jo lähellä vakavaa.
En halua kokeilla sellaista tuulta toista kertaa.
Ehdin jo ajatella:
"En tiedä, kestänkö tätä enää."
Minua väsytti niin.
En ole tainnut olla niin uupunut -
kuin olin perillä.
Ja tiedättekö mitä?
Jos lämpötila olisi laskenut vielä, olisimme olleet pulassa.
Myrskyssä oli hurjinta se, etteivät pingviinit piitanneet siitä.
Niiden määrä on kaksinkertaistunut,
joten osa niistä saapui myrskyssä,
jossa tuuli puhalsi 40 m/s puuskissa.
Ne jatkoivat touhujaan,
mikä on aivan uskomatonta.
Kaikki kunnia näille otuksille.
Cape Crozier on tarinan pääpaikka,
jota kuvataan kolmen kuvausryhmän avulla.
Disneynaturen ryhmä ei kuitenkaan kuvaa vain sitä.
Yksi kuvausryhmä lähtee Australiasta -
tarvikekuljetuslaivan mukana.
He ovat menossa merijäärajalle ja ranskalaiselle tutkimusasemalle -
Dumont d'Urvilleen eli DDU:hun.
ROSSINMERI
Heidän painavat kuvaus- ja sukellusvälineensä siirretään meritse.
Kaksi ryhmän jäsentä lentää pienkoneella muun ryhmän edelle.
Kyytiin mahtuu vain vaatteita -
ja yksi pieni kamera.
Tämä on heidän ensikäyntinsä Etelämantereella.
Mitä sanot, Rolf?
Katsokaa tuota.
KUVAAJA
Merelle on jäätynyt jäävuoria.
Hurjaa.
Täytyy myöntää, että olen hieman sanaton.
Ei näy pingviinejä.
KUVAAJA
Se ei haittaa, sillä kuvauskalustomme -
on 200 kilometrin päässä -
laivalla lopun kuvausryhmän kanssa.
Toivottavasti he tulevat pian, sillä ilman kameroita -
emme voi tehdä mitään.
Heidän odottamansa Astrolabe-laiva -
joutuu kevätjäihin odotettua aiemmin.
Kuvauskaluston lisäksi -
sillä on lastinaan DDU:n kipeästi kaipaamia tarvikkeita.
Laivalla on vedenalaiskuvauksen legenda Didier Noirot,
joka on sukeltanut täällä monta kertaa.
VEDENALAISKUVAAJA
Yleensä matka Australiasta kestää kymmenen päivää,
mutta tällä kaudella laiva kulkee epätavallisen paksussa jäässä.
Mitä lähemmäs ja etelämmäs he saapuvat,
sitä paksumpaa jää on.
Matkavauhti hidastuu koko ajan...
kunnes laiva lopulta pysähtyy.
Se juuttui paikoilleen,
ja koko tehtävä vaarantuu.
Yhdeksäs päivä, ja tämä on matkavauhtimme.
Olemme täysin pysähdyksissä. Emme pääse eteenpäin.
Näkyvyys on huono, eikä kapteeni voi nähdä suuntia.
Odotamme selkeämpää säätä,
jotta löydämme reitin jään läpi.
Tutkimusasemalle on vielä monta päivää.
Heidän on pakko odottaa sään paranemista.
Rolf ja Max odottavat kameroitaan -
mutta eivät jääpingviinejä.
Pääasema on tuolla.
Tämä on niitä harvoja asemia,
joka on pingviiniyhdyskunnan ympäröimä.
Tämä on hienoa.
Meidän ei tarvitse kävellä kauas,
kun yhdyskunta on tässä.
Tuolla suunnalla on keisaripingviineitäkin,
mutta jääpingviinit ympäröivät meidät.
He eivät tiedä vieläkään kuvausten alkamispäivää.
On todella harmillista, ettemme saa kameroita.
KUVAAJA
Ne ovat laivalla, emmekä voi asialle mitään.
Voimme vain yrittää tutustua alueeseen -
ja pingviinien käyttäytymiseen.
Pahimmassa tapauksessa tämä on ohi kameroiden saapuessa.
Peukut pystyyn, että laiva tulee pian.
Astrolabe on jumissa jään keskellä.
Pääsy DDU:hun on epävarmaa.
Kirkkaampi sää suo Didierille ja vedenalaiselle kuvausryhmälle -
toisen keinon päästä perille.
Merijään laajuus paljastuu nyt kunnolla.
Kuulen helikopterin äänen.
Kuvausryhmä on vieraana ranskalaisella DDU-tutkimusasemalla,
jolla 30 tiedemiestä ja insinööriä on asunut koko talven.
Helikopteri tuo Didierin,
tuoretta ruokaa ja hartaasti odotettuja viestejä kotoa.
Posti tuli!
Palveluksessanne!
Ensimmäinen postilähetys kahdeksaan kuukauteen.
En tiedä, mitä he saavat, mutta kaikki ovat innoissaan.
Hyvät naiset ja herrat, tämä on historiallinen päivä!
Me juhlimme tomaattien ja vihreän salaatin paluuta!
Tämä on taivaallista.
Salaattialkupalan jälkeen -
helikopteri tuo pääruoan -
ja yllätyksen Maxille.
Vihdoinkin saimme kaiken tiedevälineiden mukana.
Odotus kesti, mutta nyt viimeinkin kamera on täällä.
Voimme kuvata.
DDU valittiin...
KEVÄT
...sillä siellä jääpingviinejä -
voi kuvata jäällä ja jään alla.
Tänne on tulossa suuri ryhmä.
Rolf keskittyy naaraisiin, jotka palaavat mereltä -
ja talsivat yhdyskuntaan odottavien urosten luo.
Yritän ajatella työtä niin, että pääsen sisälle -
elokuvan päähenkilön maailmaan.
Tässä tapauksessa se on pingviini, joka aikoo lisääntyä -
maailman eristyneimpiin ja vaativimpiin kuuluvassa paikassa.
Niiden kauppa on meri, josta ne hankkivat ruokansa.
Merijää on tänä vuonna paksua,
joten kauppaan on pitkä matka.
Me palaamme vain asemalle,
jossa odottaa ruoka valmiina. Meidän ei tarvitse miettiä sitä.
Pingviinien täytyy löytää meri -
ja paljon ravintoa, sillä muuten ne eivät selviä.
Siksi tämä on vakava tilanne, jota me yritämme kuvata.
Sen takia kunnioitan suuresti -
näitä pieniä mustavalkoisia ihmeotuksia.
Disneynaturen ryhmä on luonut ainutlaatuisen uuden ilmeen,
joka näyttää pingviinin näkökulman.
Max käyttää erikoisrigiä,
joka sopisi paremmin Hollywoodiin.
Olosuhteet ovat vaativat.
Käytämme kameroita ja välineitä,
joita käytetään pitkien elokuvien tekoon.
Täällä maailman äärellä -
olot ovat lähes mahdottomat, sillä hanki saattaa pettää -
ja kuva heilahtaa, tai tuuli puhaltaa taukoamatta.
Tuuli puhaltaa 25 metriä sekunnissa,
ja leppoisinkin tuuli puhalsi 13 metriä sekunnissa.
Silloin kamera ei pysy vakaana.
Käytän naurettavan raskasta rigiä,
jotta kamera pysyy vakaana.
Niiden lähelle on vaikea päästä, sillä ne ovat ymmärrettävästi arkoja.
Luoja tietää, mitä ne ajattelevat, kun lähestyn niitä -
Terminaattorilta näyttäen.
Didier haluaa aloittaa kuvaukset veden alla -
mutta tarvitsee sukelluspaikan.
Epätavallisen paksu kevätjää peittää vedet kilometrien säteeltä.
Se haittaa häntä ja pingviinejä.
Näemme jääpingviinien kulkevan kauemmas.
Merijää ulottuu DDU:sta sadan kilometrin päähän.
Pingviinit kulkevat niin kauas.
Avomeri on liian kaukana,
joten sukellusryhmä etsii jäästä aukkoja lähempänä asemaa.
Siellä saattaisi olla jääpingviinejä.
Saatoimme löytää aukon,
sillä siellä on pingviinejä ja hylkeitä.
Ensimmäisen aukon luona oleilee weddellinhylje.
Tämä eteläisimpänä asuva nisäkäs -
pitää hengitysaukon auki vuoden ympäri.
Seuraavalla aukolla on pingviinejä,
mutta ne ovat keisaripingviinejä.
Sitten Didier löytää lupaavan aukon.
Tarvitaan vain jääpingviini.
Hänellä on tuuria.
Tämä on näyttelijämme.
Tässä meillä on elokuvan tähti.
Tämä pikku jääpingviini on tehnyt tästä hengitysaukosta kotinsa.
Kuvaamme siitä nyt lähikuvia.
Ennen sukellusta -
Didier haluaa kuvan tähdestä pulahtamassa veteen.
Hän on rento tyyppi.
Voisit kääntyä kameraan päin, kuten sopimus määrää.
Kun Didier valmistautuu,
sankarimme valmistautuu lähikuvaan.
Aidon ammattilaisen tapaan se lähtee liikkeelle kuin merkistä.
Suurenmoista.
Katsokaa.
- Tähtemme pitää tulla takaisin. - Se palaa varmasti.
Siinä se on veden alla.
Loistavaa! Sain sen kuvattua.
Upeaa!
Pieni jääpingviini jatkaa esiintymistä kameralle,
ja on selvää, että tähti on syntynyt.
Liian helppoa.
DDU on valittu kuvauspaikaksi senkin takia,
että se on niitä harvoja paikkoja, jossa keisaripingviinit -
asuvat jääpingviinien lähellä.
Keisaripingviinit ovat viettäneet talven täällä ja ovat nyt lähdössä.
Aikuiset yksilöt suuntaavat merelle.
Ensimmäinen, yksittäinen jääpingviini -
tupsahti paikalle yllättäen -
keskelle keisaripingviinien yhdyskuntaa.
Kahden lajin voi nähdä kohtaavan.
Niiden eri luonteet paljastuvat.
Jääpingviini on pienempi kuin jotkin poikasista,
mutta se tönii täysikokoisiakin yksilöitä pois tieltä.
Kun jääpingviinit saapuvat, ne pitävät paikkaa kuin omanaan.
Niiden käytös poikkeaa muista pingviineistä.
Ne ovat vilkkaita, kofeiinia pursuavia -
pikku energiapesiä.
Niiden kuvaaminen on hauskaa,
sillä ne ovat persoonallisia.
Tästä tulee hauskaa.
Jääpingviininaaraat saapuvat yhdyskuntien luo pitkin Etelämannerta.
Urokset valmistelevat jo pesiään.
Yhdyskunta on aina paljaalla kalliolla,
sillä jääpingviinit pesivät kiinteälle maalle.
Kaikki urokset ovat jo saapuneet.
OHJAAJA
Ne yrittävät rakentaa pesää -
näistä pienistä kivistä.
Jääpingviinit pesivät vain alueilla,
mistä löytyy tällaisia kiviä, sillä ne munivat niiden päälle.
Siten sulava lumi ei jäädytä munia.
Urokset kulkevat edestakaisin -
ja keräävät kiviä saadakseen pesän valmiiksi ajoissa -
ja tehdäkseen vaikutuksen naaraisiin.
Pesän rakentaminen ei ole aivan viatonta puuhaa.
Kivet ovat näissä yhdyskunnissa kovaa valuuttaa.
Jotkin pingviinit ovat laiskoja.
Pikku ystävämme on aina valmis toimimaan.
Ne näyttävät viattomilta.
Katsokaa.
Tuo pikku heppu näyttää kauniilta ja puhtaalta.
Ei uskoisi, että se miettii tuossa:
"Mistä löytäisin kiviä?"
Joskus ne seisovat pitkän aikaa -
ja tarkkailevat aluetta.
Ne vain tarkkailevat.
Se teeskentelee vain katselevansa ympärilleen.
Ja sitten yhtäkkiä se juoksee, syöksyy pesää kohti -
ja nappaa kiven suuhunsa.
"Hei, muru. Olen kova jätkä. Sain kiven."
En tiedä, kysyvätkö kaikki, mistä sievä lahja on saatu.
Joskus lahja otetaan vastaan ja ollaan vain kiitollisia.
Seuraavaksi -
Didier haluaa kuvata jään alla uivia pingviinejä.
Hän tietää, kuka on päivän tähti.
Vesi on jääkylmää, joten varustautuminen vie tovin.
No niin.
Didier saapuu paikalle myöhässä, ja päänäyttelijä on kärsimätön.
Odota nyt vähän, ystävä hyvä.
Pikku pingviini on luontainen esiintyjä,
joka johtaa Didierin taikamaailmaan jään alle.
Olimme 30 metrissä.
.Jäävuoren pinta kaareutuu kauniisti.
Siinä on eri pintoja, jotka ovat kauniita valon kanssa.
Jää peittää suurimman osan auringonvalosta,
joten levät eivät kasva.
Sen ansiosta vesi on kirkasta -
jopa 240 metrin päähän.
Se on täällä.
Se nousee vedestä nopeammin.
Ja sitten tulee yllätys.
Sivunäyttelijät saapuvat.
Nousimme vedestä, ja ne tulivat.
Se heiluttaa pyrstöä innoissaan.
Päivä loppuu siihen.
Didier suuntaa kotiin.
ALKUKESÄ
1 600 kilometrin päässä Cape Crozierilla on tapahtunut muutos.
Kahden raskaan kuukauden jälkeen -
Jeff ja Mark luovuttavat paikkansa uudelle kuvausryhmälle,
Julielle ja Mattille.
Julie on käynyt täällä ennenkin, mutta tämä on Mattin ensikäynti.
Hänellä riittää opittavaa pingviinien läsnäolosta.
Katsokaa, missä istuin.
Tuo sulanut vesi valui tähän -
lannan keskeltä.
KUVAAJA
Nämä housut alkavat tuoksahtaa.
Nämä on pakko pestä muutaman kerran, jos viitsin.
Niin.
Yhdyskunnassa on nyt yli miljoona pesivää pingviiniä.
Lähes kaikilla on kumppani ja muna haudottavana.
Mattin ja Julien tehtävänä on kuvata poikasen kuoriutuminen.
Se on ratkaisevan tärkeä kuva.
Matt on kuvannut jo kolme päivää.
Se on hidas prosessi.
Jos kuvaamatta jää juuri se hetki, kun poikanen rikkoo kuoren,
kaikki menee hukkaan.
KUVAAJA
Sitten pitää valita uusi muna.
Mattin pitää siis keskittyä.
Tarvitaan vain yksi hetki.
Uskon hänen onnistuvan.
Mutta en voi puhua hänelle.
Hän...
Hän keskittyy työhön täysillä.
Mutta juuri väärällä hetkellä -
puhkeaa alkukesän myrsky.
Menin nukkumaan,
ja ulkona oli kaunista.
Heräsin kovaan tuuleen,
mikä on turhauttavaa, sillä yhdyskunnassa tapahtuu paljon.
Tämä on tärkeää aikaa,
ja haluan jatkaa töitä.
Yritän nukkua kunnolla,
jotta kun herään aamulla,
taivas on sininen -
ja työpäivä voi alkaa.
Meillä on paljon kuvattavaa -
kovin lyhyessä ajassa.
Nämä ovat katabaattisia tuulia,
korkealta puhaltavia kylmiä laskutuulia,
joita lämmin meri vetää alemmas.
Tuuli voi puhaltaa jopa 90 m/s nopeudella -
jopa päivien ajan.
PÄIVÄ 2
Kuin olisi ison rummun sisällä.
Tätä jatkui koko yön.
En tiedä, mitä tehdä.
Uusi päivä koittaa, mutta tuuli on yhä navakka.
Alan huolestua.
PÄIVÄ 3
Kun lähdimme yhdyskunnasta, suunnilleen puolet -
pingviineistä hautoi munaa.
Arvelisin, että se määrä -
on nyt paljon pienempi.
Pingviinit jatkavat elämäänsä -
säästä riippumatta, mikä on melkoisen uskomatonta.
Poikaset ovat kuoriutuneet niiden hullujen otusten alla.
Lopulta laskutuulet tyyntyvät.
Tämä ei ole mitään. Pientä tuulenvirettä vain.
Kuvaamme tänään.
Hyvä.
Huonosti nukutun yön jälkeen Matt ja Julie palaavat yhdyskuntaan -
yrittäen saada kiinni menetettyä aikaa.
Mutta pilvinen taivas -
ja pienet tuiskut ovat haitaksi.
Yritän aina olla purkamatta -
turhautumistani työn aikana.
Mutta tänään -
jouluaattona -
päätimme siirtää kuvausaikaa.
Nousimme aikaisin,
koska minä tarvitsin tarkasti määriteltyjä kuvia.
Ne pitää kuitenkin kuvata, kun taivas on sininen.
Ja nyt on päinvastainen sää.
Toivottavasti saan kuvattua -
ne tarkat otokset huomenna, aurinkoisena joulupäivänä.
Se olisi mukava...
joululahja, sillä aikani alkaa loppua.
Siksi olen tolaltani.
Sää alkaa kirkastua jouluaamuna.
Ensimmäiseksi Julie tarkistaa radion.
MacOps, täällä Yankee 328 Camp Crozier Mount Terrorilla.
Kuuluuko?
Yankee 328 Camp Crozier, täällä MacOps. Hyvää huomenta.
Huomenta, George.
Julie soittaa tarkistussoiton.
Kaksi ihmistä, ja kaikki on hyvin.
Hyvää huomenta ja hyvää joulua.
Kuittaan, että kaksi ihmistä ja kaikki on hyvin.
Hyvää joulua sinullekin.
Onko meille viestejä?
Sinulle on yksi viesti.
Siinä lukee: "Hyvää joulua Mickiltä." Loppu.
Kiitos paljon.
Kenestä Mickistä on kyse?
Mick... Arvaa mitä.
Pahoittelut. Tämä on Cape Crozierin ryhmälle täksi illaksi.
Pahoitteluni, Julie.
Eikö meille ole viestejä?
Ei viestejä teille.
Anteeksi. Ei muuta.
Hyvää joulua teille, ja jutellaan huomenna.
MacOps lopettaa.
1 600 kilometrin päässä yksinäisestä Crozierista -
DDU:n ryhmäkin viettää joulua kaukana kotoa.
Joulua minulle.
Kuvauspaineista huolimatta -
Matt ja Julie viettävät pari vapaatuntia -
ja juhlistavat päivää viinillä,
joka on erityistä hetkeä varten.
Meillä on todella hyvää viiniä jouluksi.
Tässä lukee "herkullista viiniä". "Vin rouge délicieux."
Pullossa lukee niin,
ja Julie aikoo maistaa tätä.
- Julie. - Niin.
Tosi pahaa.
DDU:ssa vin rouge on todella délicieux.
- Lisää? - Mikä ettei.
Ja valikoimaa riittää.
Julie piristää tunnelmaa herkkuaterialla.
Noin. Kiitos, Julie.
- Kastiketta? - Näyttääpä hyvältä.
Ja DDU:ssa...
Julie ja Matt ovat jättäneet ystävät, perheen ja elämän ylellisyydet kotiin -
voidakseen tallentaa hetken, jolloin poikanen ilmestyy munasta.
Tarinasta puuttuu tärkeä osa, jos se kuva puuttuu.
Silloin heidän uhrauksensa valuisivat hukkaan.
Emme käyneet täällä kolmeen päivään -
myrskyn takia.
Täällä on tapahtunut paljon.
Useimmilla on jo poikasia.
Vain joillakin yksilöillä on vielä muna.
Minun pitää valita juuri sopiva yksilö -
päivän kuvauksiin.
Tuo muna on selvästi kuoriutumassa.
Meillä on yksilö, jota voimme kuvata.
Munassa on jo reikä,
joten kuoriutuminen on lähellä.
Poikanen työntyy ulos.
Tämä on oikein käyttökelpoinen otos.
Kaikkien vaikeuksien jälkeen tämä onnistuminen -
tekee kaikesta vaivan arvoista.
Hyvä päivä. Hyvä kuoriutuminen.
Olemme tyytyväisiä.
Pingviinit eivät ehdi levähtää.
Julien ja Mattin onnistuminen tietää töitä poikasen vanhemmille.
Niillä on nälkäisiä suita ruokittavana.
Niiden pitää lähteä töihin.
Lähiviikkojen aikana -
vanhemmat etsivät vuorotellen ruokaa -
nälkäisille poikasilleen.
Ruokintakilpailu synnyttää paikalle pingviinien valtatien.
Ryhmä haluaa pingviinien näkökulman -
käynnistä merellä.
Sellainen haaste vaatii useita eri lähestymistapoja.
Suunnitelma A.
Max yrittää pysyä mukana,
mutta yksikin harha-askel...
Näiden ihmetaapertajien seuraaminen -
on yllättävän vaikeaa.
Suunnitelma B:n vuoro.
Mikä voisi mennä vikaan?
Selvä.
Sitten tulee suunnitelma C.
Hyvä idea.
Se on kameraversio köysiradasta.
Kamera käy. Selvä.
Yksi testi.
Ratkaisu toimii upeasti.
Kun köysiradan kuvat on tehty,
on aika ottaa vapaammin.
KESKIKESÄ
Meri Etelämantereen ympärillä sulaa vauhdilla.
Railoja ilmestyy.
Avoveden syöntialueet lähestyvät.
On aika kutsua helikopteriryhmä.
He kuvaavat pingviinejä ilmasta -
ja niiden uimista veden alla.
Raskasta kuvauskalustoa kuljettava helikopteri laskeutuu -
hajoavalle merijäälle.
Tehtävässä on paljon riskejä.
Heidän täytyy olla täysin varmoja, että jää kestää heidän painonsa.
Ennen kuin kuvaaja Tom -
saa mennä jään reunalle,
ryhmä kiinnittää turvaköysiä.
Tom ei varmasti putoa,
mutta kaiken varalta -
voimme tällä kiskoa hänet ylös.
Oikealle.
Jääpingviinit seuraavat vesirailoja avomerta ja ruokaa kohti,
ja kuvausryhmä asettuu odottamaan niitä.
Kamera on nosturin päässä,
joten Tom voi kuvata niitä sukeltamatta.
Yhtäkkiä pingviinit pysähtyvät.
Jokin säikäytti ne.
Miekkavalaita.
Tappajavalaita.
Hyvänen aika.
Miekkavalas on alueen mahtavin saalistaja.
Jäinen kanava, josta pingviinit pääsevät merelle,
päästi miekkavalaan lähelle.
Noin.
Hengitys haisee.
Se oli lähellä.
Käytän pientä vedenalaista kameraa -
vesitiiviissä kotelossa.
Se on pitkän puomin päässä, jota voimme liikuttaa.
KUVAAJA.
Voimme seurata eläintä, kun se poistuu.
Näyttää upealta. Värit ovat kauniita.
Vesi on ällistyttävän kirkasta.
Kyllä.
Kyllä, Mark.
Noin. Kaunista.
Upeaa.
Kamu.
Tämä on täydellistä.
Se ui vierellesi.
Hienoa.
Miekkavalaat ovat älykkäitä ja seurallisia.
Muukalaiset jään reunalla tekevät ne uteliaiksi.
Hyvänen aika.
Vau.
- Mitä sanot, Tom? - Mieletöntä.
Olipa hyvä tuuri.
Laskin kameran veteen, ja heti...
En kuvannutkaan!
Kuvasinpas.
Markin ilme.
Saimme sen.
LOPPUKESÄ
Merijää murtuu ympäri Etelämannerta.
Aikuisten pingviinien -
on yhä helpompaa päästä ruokailupaikoille.
Kalojen ja krilliäyriäisten runsaus auttaa poikasia kasvamaan nopeasti.
Cape Crozierissa Mattin käynti lähestyy loppuaan.
Hän pääsee rakkaittensa luo ja kovalla työllä ansaittuun suihkuun.
Hän luovuttaa kuvausvuoron Sophielle.
Sophie on tottuneempi Afrikan oloihin.
Tämä on ensikäynti.
Tällaiseen maisemaan ei voi valmistautua mitenkään.
Halusin nähdä juuri tällaista.
Laajaa, dramaattista, henkeäsalpaavaa ja kauhistuttavan kaunista.
Hän kuvaa pingviinien tarinan lopun yhdessä Julien kanssa.
Se on rakkautta ensisilmäyksellä.
Ne ovat lumoavia.
KUVAAJA
En saa niistä tarpeekseni. Ne ovat taivaallisia.
Tämä on upeaa.
Ne ovat väsymättömiä.
Ihailen niiden sitkeyttä.
Ne tarpovat rinnettä ylös ja alas -
hurjaa vauhtiaan.
Pari kiipeämiskertaa riittää meille.
Pidän niiden uteliaisuudesta.
Ne vain istuvat kaikessa rauhassa.
Ne hengaavat kanssamme ja antavat meidän olla.
Ne ovat hämillään ja pitävät meitä kai pitkinä, tyhminä pingviineinä.
Parhaita kuvaamiani lintuja.
Ne ovat aivan upeita.
Poikaset ovat muutaman viikon ikäisiä.
Niillä on jatkuva nälkä.
Kun vanhempi saapuu mereltä,
jokainen poikanen yrittää päästä osingolle.
Vauhtia! Saatte sen kiinni.
Tämä on hauskin näky.
Kuvitelkaa Justin Bieberin fani harmaassa haalarissa -
ajamassa Bieberiä takaa.
Se on samaa kiihkoa kuin näillä poikasilla.
Sophien tehtävä on kuvata poikasia, kun ne lähtevät yhdyskunnasta.
Ne suuntaavat kohta merelle.
Näiden parin viikon aikana -
paikka muuttui paljon.
Se oli uskomattoman kaunis talvimaisema.
Emme tajunneet yhtään,
miten nopeasti ja yllättäen tämä muuttui.
Joka paikka oli kiinteässä jäässä,
sitten se alkoi murtua ja katosi seuraavana päivänä.
Muutos on nopea.
Poikasten untuvat alkavat muuttua.
Aikuiset yksilöt viipyvät yhdyskunnassa yhä lyhyemmän ajan.
Jää on kadonnut.
Täällä on vain kivinen ranta.
Ja tuolla on avomeri.
Muutaman sadan kilometrin päähän on saapunut toinen kuvausryhmä.
He ovat odottaneet avomerta ja aurinkoista säätä.
Se on ilmakuvausryhmä.
Kesämyrskyt ovat estäneet kuvaukset tähän asti.
Päivien odottelun jälkeen -
olosuhteet ovat täydelliset.
OHJAAJA
Täällä ei tuule.
Taivas on selkeä, ja vuoriin osuu kaunis valo.
Helikopteri alkaa olla valmis.
Nousemme puolen tunnin päästä -
ja kuvaamme neljän tunnin ajan -
näitä huikeita maisemia.
- Kaikki hyvin? - Kyllä.
- Valmista. - Selvä.
360 asteen kamera ja eteenpäin suuntautuva kamera käyvät.
Ne kuvaavat Etelämantereen hienoja vuoria -
ja jäävuoria sulaneessa meressä.
Vain harvat ovat nähneet näitä paikkoja,
saati sitten kuvanneet niitä.
Marcelo, käännä se mustaa vuorta kohti.
Aloitetaan siitä.
Selvä.
Mennään tänne.
- Etsimme jäävuoria. - Selvä.
Lennetään noita jäävuoria kohti.
Tästä tulee kaunista.
Hitonmoinen jäävuori.
Lennetään matalalla kohti tuota,
jossa on reikiä.
Kaunista, kun taustalla on harmaa taivas.
Hienoa.
Todella upea. Kuin Stonehenge.
Hienoja aukkoja.
Kaunista. Valokin on kaunis.
Hienoa, Marcelo.
Lennä tällä tavalla ympäriinsä.
Onpa kaunista jäätä.
- Lennät hyvin. Kiitos. - Kiitoksia.
Mahtavaa, miten tuo jäätikkö ulottuu mereen asti.
Onko korkeus hyvä?
Oikein hyvä.
Jatketaan tänne.
Voimmeko lentää lähellä tuota jonoa?
Se tuntuu jatkuvan loputtomiin.
Näetkö vuorijonon, Marcelo?
- Lennetäänkö sen yli? - Hyvä on.
Todella kaunis kuva. Jatka.
Hyvä korkeus ja nopeus.
Pysytään aurinkoisella puolella.
Tästä tulee upeaa.
Oikein hyvä.
5 500 kilometrin päässä Etelämantereen toisella puolella -
viimeinen Disneynature-ryhmä -
purjehtii Falklandinsaarilta Antarktiksen niemimaata pitkin -
kohti sopivasti nimettyä Avian Islandia.
Sinne pääsee vain veneellä -
ja vain silloin, kun merijää on hajonnut ja meri on auki.
Laivalla on tuotannon suurin kuvausryhmä.
Kolme pienempää ryhmää -
yrittää päästä syrjäiseen yhdyskuntaan, jossa käydään harvoin.
Yksi kokeneemmista kävijöistä on John,
joka on erikoistunut telellä kuvaamiseen.
Olen kuvannut täällä aiemminkin,
mutta tämä on aina uutta,
sillä maisema vaihtuu, jää liikkuu...
KUVAAJA
...eikä sää ole koskaan sama.
Tänä vuonna jäätä riittää.
Se saattaa estää aluksen pääsyn yhdyskunnan luo,
jossa on jääpingviinejä.
Silloin emme ehkä voi nousta maihinkaan.
Sukeltajien johtaja Doug on myös käynyt täällä -
ja tuntee näitä hyytäviä vesiä.
Olen sukeltanut tropiikissa pari vuotta.
VEDENALAISKUVAAJA
Tämä on varmasti järkytys.
Muistaakseni ensimmäinen viikko on raskas.
Sitten kroppa tottuu kylmään veteen,
eikä ongelmana ole enää keho,
vaan käsien jäätyminen.
Silloin ei voi käsitellä kamerakotelon nappuloita.
Jos saamme kuvattua viikossa tunnin verran kuvia,
pärjäämme hyvin.
Kolmas veteraani on Jamie.
Hänen kamerassaan on armeijan tekniikkaa.
Siinä on vakainjärjestelmä, joka takaa kuvien vakauden,
kun kuvaamme pingviinejä veneestä.
Kuvat näyttävät täysin vakailta...
KUVAAJA
...vaikka seuraamme niitä veneellä.
Kolme ryhmää ja yksi päämäärä.
He yrittävät kuvata poikasten ensimmäisen uintikerran.
Ongelmia ilmenee parissa tunnissa.
Sään muuttuminen yllättää.
Onpa erilaista.
TUOTTAJA
Eilen oli upeaa auringonpaistetta.
Nyt olemme juuttuneet jäävuoren viereen,
ja myrskytuuli puhaltaa.
Emme odottaneet tällaista.
Nyt on keskikesä.
Jää tuntuu meistä tällaiselta,
mutta poikasten on aika lähteä.
Ne tarvitsevat avovettä.
Poikasten pitää päästä hankkimaan ravintoa,
ja niiden vanhempien pitää pystyä ruokkimaan niitä.
Vaikka meillä on ongelma,
minua odottaa ruoka kyökissä.
Pingviineillä on vaikeampaa.
Toisella puolella mannerta Cape Crozierissa -
Sophiella on käsissään toisenlainen myrsky.
Poikasten untuvat vaihtuvat.
Tätä on joka paikassa.
KUVAAJA
Tätä lentelee ilmassa niin paljon,
että me olemme hengittäneet -
kokonaisen poikasen verran untuvia.
Katsokaa nyt. Ilma on täynnä tätä höytyvää.
Untuvat ovat pitäneet poikaset lämpiminä tähän asti,
mutta ne eivät pidä vettä.
Niiden pitää vaihtua suliksi ennen veteen menoa.
Tämä on pingviinien kömpelö teini-ikä.
Poikaset jättävät taakseen muutakin.
Ne kakkaavat välineidemme päälle.
Haisen pahemmalle kuin olen ikinä haissut,
sillä vietämme päivät polvillamme tällaisen ulosteen keskellä.
Se on ikävä haju.
Ne eivät rupea valmistamaan hajuvettä.
Eikä täällä ole suihkuja, joten haisemme senkin takia.
Ne pitävät omasta hajustaan.
"Jep, hyvä meininki."
Poikaset eivät tajua tilanteensa vaaroja.
Jos untuvat vaihtuvat liian pian,
pingviinit saattavat palella myrskyssä.
Jos liian myöhään,
poikaset eivät pääse veteen ja pois yhdyskunnasta -
ennen talven saapumista.
Antarktiksen niemimaalla -
myrsky väistyi -
ja miehistö pääsi Avian Islandille.
Astumme saarelle ensimmäistä kertaa.
Täällä ei ole käynyt kuvausryhmiä.
He eivät tiedä, mitä odottaa.
Yhdyskunta on suuri. Näemme sen ensi kertaa.
KUVAAJA
Yritämme löytää paikan,
jossa pingviinit menevät veteen.
Se on tärkein kuvauskohde.
On rohkaisevaa nähdä näin paljon yksilöitä.
Pian he huomaavat, että paikalla on muitakin.
Merinorsuja.
Jopa kuuden metrin pituisina ja 4 000 kilon painoisina -
ne ovat hylkeistä suurimpia.
Ne haisevat pingviinejäkin pahemmalta.
Mikä lemu.
Niistä kohoaa valtava hajupilvi.
Ällistyttävää.
Huonoja naapureita.
En mene lähemmäs.
Ne ovat valtavia.
Eikö kuulosta karmealta? Ilmavaivoja.
John joutuu pian perääntymään kuvauspaikaltaan.
Hyvä on.
Emme ole vaivaksi.
Jalustani ja kamerani olivat tiellä.
Meidän piti neuvotella, ja hävisin.
KESÄN LOPPU
Pitkin Etelämannerta -
aikuiset jääpingviinit lähtevät yhdyskunnista -
ja suuntaavat merelle viimeistä kertaa.
Poikasten -
on aika ottaa viimeinen askel itsenäisyyttä kohti.
Muut linnut opettelevat lentämään,
pingviinit taas uimaan.
Se on niille pakollinen vaihe.
Poikasia menee veteen joukolla. Ne tulevat yhdyskunnasta -
ja yrittävät päästä veteen uimaan,
mutta tämä on niille uutta.
Jotkut niistä sotkevat homman.
Jotkut kulkevat varmasti, toiset kaatuvat -
ja nousevat vedestä kompuroiden.
Ne eivät oikein tiedä, mitä tehdä.
Nyt se kaatuilee.
Jukra.
Sillä lailla.
Ne loikkivat kuin laskuvarjohyppääjät.
Koivet edellä.
No niin. Olen valmiina.
Ne nousevat tähän reunalle.
Älkää menkö sinne.
Se on väärä suunta.
Tänne näin.
Tulkaa.
Olemme olleet rannalla viikon,
sillä poikaset alkavat lähteä liikkeelle.
Niiden innostus vedessä on huikeaa.
Ne ovat kuin taaperoita.
Kuin veteen päässeitä lapsia.
Ne ovat omassa elementissään.
Ja sinne ne menevät.
Ne lähtevät talven takia. Nyt riittää.
Tämä on tarinamme loppu.
On hienoa nähdä vuodenajan päättyvän.
Sophien tehtävä on lopuillaan,
mutta pingviinien seikkailussa on vielä yksi luku.
Se on poikasen elämän vaarallisimpia vaiheita.
Juuri sen takia veneryhmä on yrittänyt päästä -
etelään Avian Islandille.
Täällä saarta ympäröi edelleen jää.
Poikasten pitää ylittää se -
päästäkseen mereen.
Pinnan alla vaanii pelottavin uhka.
Merileopardeja.
Se on 3,5 metrin pituinen pingviinien saalistaja.
Ajoitus osuu kohdalleen,
sillä heti poikasten lähdettyä liikkeelle -
merileopardit ilmestyvät.
Merileopardeilla on sisäinen almanakka,
jonka avulla ne osaavat saapua juuri pingviinien lähdön aikaan.
Luonto on ihmeellinen.
Niitä ei näkynyt.
Nyt saaren ympärillä on noin kahdeksan yksilöä.
Tämä on nuorelle pingviinille vaarallinen paikka.
Loppuhuipentumaksi ryhmä haluaa kuvata -
merileopardien jännittävää metsästystä.
Paikalla on kolme kuvausryhmää -
eri kuvakulmista kuvaamassa.
Minulla on Cineflex, joten kuvaan pinnalla.
Doug kuvaa vedessä ja John maalla.
Toivottavasti saamme laajempaa kuvaa ja erilaisia näkökulmia.
Pidä vene paikallaan.
Haluamme siitä dramaattista,
joten yritämme näyttää merileopardien koon.
Seuraamme pingviininpoikasia jäällä,
jotta katsojat näkevät, miten pelottavaa se oikein on.
Tuhannet poikaset rynnivät veteen,
ja näemme pieniä vanoja.
Merileopardit tulevat yllättäen,
ja syntyy kaaos.
Kaaoksen keskellä -
kuvausryhmällä on samoja ongelma.
Kun merileopardi painuu veteen,
kukaan ei tiedä, mihin se ilmestyy.
Pitäkää silmät auki.
Merileopardi etsii pingviinejä,
me taas merileopardia.
Kuin etsisi neulaa heinäsuovasta.
- Tuolla. - Niin.
Se oli viiden metrin päässä.
Doug menee nyt veteen.
Sukellusryhmä toivoo onnea.
Kamera lataa.
Vedessä ne eivät pääse piiloon niin helposti.
Merileopardit ovat kuitenkin harhautuksen mestareita.
Ne ovat takana. Toisella puolella.
Sitten yksi merileopardi näyttäytyy,
ja Doug alkaa kuvata.
Löysimme merileopardin,
joka ei pelkää Dougia.
TUOTTAJA
Ne eivät pidä sukeltajista.
Näemme yksilön viipyvän lähellä ensimmäistä kertaa.
Toivomme Dougin saavan kuvia,
joita on yritetty saada monta päivää.
Dougin onni kääntyy, mutta sitten kuvaus keskeytyy.
Hänen kätensä alkavat jäätyä.
Hyvä, Dougie.
Olet tähti.
Sinua palelee varmasti.
Merileopardi katosi, ja tappava peli jatkuu.
Odotamme sen nappaavan poikasen.
Haluamme, että merileopardi -
nappaa poikasen, joka karkaa.
VEDENALAISKUVAAJA
Se on päämäärämme.
Poikasten tilanne näyttää vaikealta.
Ne pyristelevät ja ovat pulassa.
Jotkin niistä onnistuvat pakenemaan.
Fiksu pingviini. Hurjaa, että ne pääsevät pakoon.
Ryhmä yrittää kuvata sitä.
Tuosta tuli hyvää kuvaa, Raz.
Nyt se tulee veneen takaa.
Merileopardi lähestyy poikasta,
ja loppukohtaus syntyy.
Poikasen huikea temppu paljastuu.
Ne kirjaimellisesti esittävät kuollutta.
Kun näkee poikasen jäävän kiinni ja muutaman minuutin päästä -
ilmestyvän taas pinnalle... Se on jännittävää.
Onko se elossa vai näytteleekö se?
Poikaset toivovat merileopardin kiinnostuksen lopahtavan.
Silloin ne saavat viimeisen tilaisuuden -
paeta.
Se oli viimeinen haluamamme kuva.
Saimme kuvattua kaiken. Upeaa.
Vaadittiin ruumiillista kestävyyttä,
ällistyttävää kekseliäisyyttä,
tietoutta, kärsivällisyyttä ja päättäväisyyttä.
Mutta lopulta Disneynaturen ryhmä -
saa kuvattua jääpingviinien elämää uudella tavalla.
Se on upea tarina peräänantamattomista pingviineistä -
ja niiden lisääntymisestä ja selviämisestä -
Maan ankarimpiin kuuluvissa oloissa.
Kun tulee tänne,
saa ulkoilmaan tarkoitettuja turvavarusteita -
kylmyyttä ja olosuhteita vastaan.
Tärkein niistä on parta.
Pitkä, harmaa parta.
Sitä voi käyttää eri tavoin.
Se suojaa kasvojen alaosaa.
Käytännöllistä.
Pingviininokka -
auttaa lähestymään pingviinejä.
Ovatko ne vakiovaruste vai...
Ne ovat mediaa varten.
Sillä emme halua -
häiritä pingviinejä.
Sen takia sulaudumme joukkoon.
Siten he näyttävät heti pingviineiltä.
Ja usein, jos...
Jos tulee Isosta-Britanniasta, saa vielä peruukinkin.
Tekstitys: Kati Karvonen