Downloaded from YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫רוטב עגבניות זורם בעורקים‬ ‫של בני משפחת טרנקוזו.‬
‫דור אחר דור,‬
‫שכללנו את הטכניקות שלנו ויצרנו...‬
‫את העגבנייה המובחרת הזאת.‬
‫מערכת השקיה אוטומטית,‬
‫מועשרת בדשן נוזלי.‬
‫אנחנו מעניקים לעגבניות שלנו‬
‫את כל מה שאנו מעניקים לילדים שלנו:‬
‫תזונה מאוזנת,‬ ‫בתי הספר הטובים ביותר ומאמן אישי.‬
‫לכן הן עולות‬
‫פי שמונה מעגבניות רגילות.‬
‫עכשיו תקבלו הצצה מקדימה‬
‫לקמפיין השיווק שבני טטו עובד עליו.‬
‫זה קמפיין לרוטב העגבניות החדש שלנו,‬
‫המשלב בין מסורת וחדשנות,‬
‫והכי חשוב, אהבה.‬
‫- אם זה טרנקוזו, זה טעים יותר -‬
‫טטו!‬
‫- חודש קודם לכן -‬
‫- פאצ'י דו אופרש‬ ‫מאה קילומטר מריו דה ז'ניירו -‬
‫- אנה קרולינה אלבס טבארס -‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב, בן.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫הנה. למזוג לך קפה?‬ ‫-בבקשה.‬
‫אתם צריכים עוד משהו?‬
‫החלמון נשבר!‬
‫אכין לך ביצה חדשה.‬
‫רוז, תפסיקי לפנק את הילד!‬
‫זו לא בעיה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-כן, זה בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-תגידי, הבן שלך בבית?‬
‫איגור בטח מתכונן ללכת לבית הספר.‬
‫אני צריך ממנו טובה ענקית.‬ ‫-באמת?‬
‫יש בחורה בחדר שלי, ואין לי ראש לזה כרגע.‬
‫זאת ליילה, מאתמול?‬
‫לא. נדמה לי שקוראים לה... אנה.‬ ‫זו מישהי אחרת.‬
‫תודה.‬
‫- ריו דה ז'ניירו -‬
‫קומי!‬
‫קדימה, ראיסה!‬
‫בוקר טוב, מותק! להתעורר!‬
‫לא!‬ ‫-כן. צאי מהמיטה.‬
‫בחרתי את השותפות הכי גרועות בעולם!‬
‫חשבתי שאנחנו מבריזות היום.‬
‫אי אפשר להבריז מההתמחות, נכון?‬
‫פאולה, שכחת את מסיבת הרווקות שלי?‬
‫לא. אבל אם נגיע לבית החולים מוקדם,‬ ‫נסיים מוקדם ונספיק לתפוס את האוטובוס.‬
‫אי אפשר להבריז פעם אחת? רק אחת!‬
‫את יודעת שהייתי שמחה,‬ ‫אבל אסור לי לפספס עוד ימים.‬
‫בחרתי את השושבינות הכי גרועות בעולם.‬
‫קל לך לדבר, את הסתדרת בחיים. לא ככה, מותק?‬
‫נכון. חוץ מזה, ההתמחות הזו‬ ‫היא ההזדמנות שלי לקבל משרה בביה"ח.‬
‫פאולה, בטוח תקבלי את המשרה...‬
‫אם זה תלוי בד"ר ויקטור.‬ ‫-מה הקשר לד"ר ויקטור?‬
‫"פאולה... זה היה תיאור מקרה מצוין!"‬
‫"תראו איך פאולה עושה ניקור מותני."‬
‫אל תדברו שטויות. בואי נלך, ראיסה.‬
‫היי.‬
‫טטו?‬
‫לא.‬
‫טטו היה צריך ללכת, והוא לא רצה להעיר אותך.‬
‫אני יכול לתת לך טרמפ.‬
‫בתיאבון!‬
‫מרוצה?‬ ‫-מאוד. זה מושלם.‬
‫איגור יסיע את החברה שלך הביתה.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה צריך להתבגר, טטו.‬
‫לפחות קמת לפני הצהריים.‬
‫ברור, מסוק טס לי מעל הראש. מה חשבת שיקרה?‬
‫בזמן שישנת,‬ ‫הספקתי לטוס לפגישה בריו ולחזור.‬
‫ועכשיו אני צריך ללכת למפעל.‬
‫אני רוצה לדבר על יום ההולדת שלך.‬ ‫-בסדר, אחלה.‬
‫ניפגש בטרנקוזו בחמש?‬ ‫-רק אבדוק את הלו"ז שלי.‬
‫אבוא לבדוק אותך אחר כך.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫פאולה, תיאור מקרה מצוין כרגיל.‬
‫תודה, דוקטור.‬
‫יש לי ניתוח עוד מעט. את רוצה להצטרף?‬
‫אנחנו חייבות ללכת. נכון, פאולה?‬ ‫-בפעם הבאה, דוקטור, בטוח.‬
‫לא. הייתי שמחה,‬ ‫אבל כבר קבענו תוכניות אחרות.‬
‫פשוט חשבתי שאת ממש מעוניינת במשרה...‬
‫נכון!‬
‫אני מאוד מעוניינת בה!‬
‫אני אישאר.‬
‫יופי. אחכה לך בחדר הניתוח.‬
‫סליחה, לא הייתה לי ברירה.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אתן הכי גרועות בעולם, נקודה.‬ ‫-מותק!‬
‫אל תדאגי.‬
‫פאולה, אני שמח שנשארת.‬
‫כמובן, דוקטור.‬ ‫-ויקטור.‬
‫תקראי לי ויקטור.‬ ‫-ויקטור.‬
‫יופי.‬ ‫-בסדר.‬
‫לא, אני אסירת תודה‬ ‫על ההזדמנויות שאתה נותן לי.‬
‫את יודעת למה, נכון?‬
‫בגלל תיאורי המקרה שלי?‬
‫כי את מאוד מיוחדת בעיניי...‬
‫פאולה.‬
‫בבקשה, אדוני. רק שני כרטיסים.‬
‫אחותי, באת!‬
‫והניתוח?‬
‫קחי.‬
‫המצאתי תירוץ, אמרתי שאני חולה והלכתי.‬
‫בחיים לא הושפלתי ככה. זה היה נורא.‬
‫באמת חשבתי שאקבל את המשרה‬
‫כי אני טובה בעבודה שלי.‬ ‫-את טובה.‬
‫לא. את הכי טובה.‬
‫היי! בוא הנה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-איפה היית?‬
‫היה לי שיעור.‬
‫בוא נעשה משהו.‬ ‫-אי אפשר. אני חייב ללמוד.‬
‫עזוב אותך מלימודים, אחי.‬ ‫בוא נעשה משהו כיפי!‬
‫בוא נתערב על זה.‬
‫אם תנצח, תקבל 20 דולר.‬
‫אם אני אנצח, תשכח מהלימודים‬ ‫ותבוא לרכוב איתי.‬
‫סגור?‬ ‫-סגור.‬
‫מתחילים!‬
‫ניצחון!‬
‫נמאס לי לנצח אותך, אחי. אתה כזה גרוע.‬
‫בפעם הבאה אני אבחר את הסוס, ואז אנצח.‬
‫עכשיו אתה מאשים את הסוס?‬
‫ברצינות?‬ ‫-טטו, אני הולך הביתה.‬
‫אני חייב ללמוד כדי להתקבל למכללה בריו.‬
‫אתה לא הולך לשום מקום.‬ ‫הפסדת בהתערבות, אחי!‬
‫עכשיו אתה בא איתי‬ ‫לקנות לי מתנת יום הולדת. קדימה!‬
‫מר טטו, נסה לא לעבור את המהירות המותרת.‬
‫חיים רק פעם אחת, סבא'לה!‬
‫ראיתן את זה?‬
‫בטח איזה לוזר מהפריפריה, נכון?‬
‫יש לוזרים בכל מקום, לא רק בפריפריה.‬
‫- פאצ'י דו אופרש‬ ‫עיר פסטיבל העגבניות -‬
‫ברצינות?‬
‫הוא עף על עצמו!‬
‫הלך עליי.‬ ‫-תישאר רגוע.‬
‫טטו!‬ ‫-היי.‬
‫זה אתה, ילד?‬ ‫-לקחתי את המכונית לנסיעת מבחן,‬
‫אז הייתי חייב ללחוץ על הגז.‬ ‫-היא יפהפייה.‬
‫אהבת?‬ ‫-אתה קונה אותה?‬
‫זה תלוי באבא שלי.‬ ‫הייתי שמח לקבל אותה ליום ההולדת.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫אבל תנהג בזהירות, ילד.‬
‫בסדר. תודה.‬ ‫-היי! מה קורה כאן?‬
‫הכול טוב, פרננדה.‬ ‫-מחפשים אותך בקשר.‬
‫אתה חושב שתצא מזה בלי עונש, נסיך העגבניות?‬
‫סיימת?‬ ‫-לא! צא מהרכב!‬
‫זוז!‬
‫ידיים על מכסה המנוע!‬
‫טטו, שובב שלי...‬
‫אני מתגעגעת אלייך.‬
‫תסתובב.‬
‫אני אשחרר אותך,‬
‫אבל בתמורה תצטרך להזמין אותי למסיבה שלך.‬
‫בטח.‬
‫סגור.‬
‫יאללה, זוז.‬
‫וסע לאט!‬
‫- טרנקוזו עגבניות -‬
‫אחי, שכבת עם כל הנשים בעיר.‬ ‫-עם כולן? עוד לא.‬
‫אבל עם המכונית הזאת, כנראה.‬ ‫אפילו אתה תשיג בחורה עם אוטו כזה.‬
‫הבחורה שאני דלוק עליה היא לא כזאת.‬ ‫-סלמה?‬
‫כן.‬ ‫-מהכיתה שלך?‬
‫בגלל זה אתה בתול.‬
‫יש לך אובססיה לבחורה שלא רואה אותך ממטר.‬ ‫איך אתה עומד בזה?‬
‫יש דברים גרועים יותר.‬
‫טטו, מותק, מזמן לא התראינו!‬
‫איזה חתיך!‬
‫טטו! מה העניינים?‬ ‫-בונים בניינים.‬
‫הילד הזה מדהים.‬ ‫-הוא גאון.‬
‫אתה מבין למה המכונית‬ ‫היא מתנה מושלמת בשבילי?‬
‫כן, אבל אני רוצה לתת לך משהו‬ ‫שיביא אותך לאנשהו.‬
‫נו, אז אוטו!‬
‫אבל אני לא רוצה לתת לך מכונית.‬ ‫אני רוצה שתרוויח את זה.‬
‫כן.‬
‫אני רוצה שתבוא לעבוד בחברה.‬
‫זאת המתנה שלך.‬
‫עבודה. מה דעתך?‬
‫יופי.‬
‫סבבה.‬
‫נהדר!‬ ‫-נהדר.‬
‫מוניק, בבקשה.‬
‫במה אני יכולה לעזור לך, מר טאודורו?‬ ‫-מותק, תביאי לי כוס מים.‬
‫המטבח נמצא בהמשך המסדרון.‬
‫טטו, מוניק היא מנהלת זוטרה בטרנקוזו.‬
‫אני רוצה שתשים לב‬ ‫לכל מה שהיא אומרת ועושה.‬
‫טטו, אתה כבר יודע מה אתה רוצה לעשות בחיים?‬
‫עוד לא.‬
‫איך החלטת שאת רוצה להיות...‬
‫מנהלת זוטרה?‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬
‫כשאין לך אפשרויות‬ ‫את מנצלת כל הזדמנות שאת מקבלת.‬
‫וחוץ מזה, השקעתי בלימודים.‬
‫בית הספר שלי בריו‬ ‫הפנה אותי לתוכנית ההתלמדות בטרנקוזו.‬
‫נבחרתי לתפקיד אסיסטנטית‬ ‫מבין עשרת המתלמדים בתוכנית.‬
‫כל הכבוד.‬
‫בשנה שעברה הועברתי לכאן‬ ‫וקידמו אותי למנהלת זוטרה...‬
‫ועכשיו אני גם בייביסיטר.‬
‫מוניקה.‬
‫מוניק.‬
‫שכבנו פעם?‬
‫מה?‬
‫פשוט נראה שאת כועסת עליי משום מה.‬
‫למה? כל האקסיות שלך כועסות עליך?‬
‫למה את נטפלת אליי?‬
‫אבא שלך ביקש שאסביר לך‬ ‫איך הגעתי לתפקיד שלי.‬
‫תאמין לי, זה לא היה כי כולם התחנפו אליי.‬ ‫-מוניק.‬
‫תראי, אני ממש מעריץ את הסיפור שלך,‬ ‫ואני מעריך את המאמץ שלך,‬
‫אבל אין לי ראש לזה כרגע.‬ ‫-אין לך ראש לזה?‬
‫אני חוגג את יום ההולדת שלי‬ ‫בסוויטה בפסטיבל העגבניות,‬
‫ויש הרבה מה לעשות, הרבה אנשים להזמין.‬
‫זה חתיכת תיק.‬ ‫אבל אם את פנויה, בואי למסיבה, טוב?‬
‫תראו את הכלה!‬
‫די כבר, פאולה! למה את מבואסת? תתעודדי!‬
‫כן, פאולה.‬ ‫-תשכחי מהעבודה, תשכחי מד"ר ויקטור‬
‫רק לערב אחד.‬ ‫-בסדר.‬
‫אולי תפגשי כאן איכר עשיר.‬
‫כן, בשביל זה אני משקיעה בלימודים,‬
‫כדי להתחתן עם איכר עשיר. ממש.‬
‫יאללה, פאצ'י!‬ ‫תצעקו אם אתם רוצים לראות אותו!‬
‫ערב טוב, פאצ'י דו אופרש!‬
‫ערב טוב.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫שם?‬ ‫-איגור סוזה.‬
‫השם שלך לא מופיע ברשימה.‬ ‫-אבל אני חבר של טטו.‬
‫אתה לא ברשימה. אין כניסה.‬
‫אני בטוח שהשם שלי מופיע פה.‬ ‫-לא.‬
‫הנה הוא. אני יכול לדבר איתו?‬ ‫-ברור שלא.‬
‫טטו!‬
‫הוא בא.‬ ‫-כן.‬
‫למה איחרת?‬
‫הוא איתי.‬
‫הצמיד שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫איך שכחת להוסיף אותי לרשימה?‬
‫איזו רשימה? תקשיב, זה יום ההולדת שלי,‬ ‫אבל יש לי מתנה בשבילך.‬
‫מה?‬ ‫-הזמנתי את סלמה.‬
‫לא. לא סלמה, לא!‬ ‫-מה, אחי? היא כאן.‬
‫טטו, אני לא מוכן.‬
‫מה אני אומר לה?‬ ‫-לא משנה. אני אציג אותך ואעזוב,‬
‫ואז תנשק אותה. זה קל.‬ ‫-לך זה קל!‬
‫לא...‬ ‫-סלמה?‬
‫היי, סלמה.‬ ‫-היי.‬
‫תכירי, זה חבר שלי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה בכיתה שלי, נכון?‬
‫כן. איגור.‬ ‫-וזה טטו.‬
‫אני יודעת מי הוא. אגב, יום הולדת שמח, טטו.‬
‫תודה. אשאיר אתכם לבד. תיהנו מהמסיבה.‬
‫יש סלט עגבניות,‬ ‫מאפי עגבניות, פשטידת עגבניות...‬
‫הכול עם עגבניות.‬ ‫-אל תדאג.‬
‫אני אסתפק בנסיך עגבניות.‬
‫אוי, לא.‬
‫אני יודעת למה הזמנת אותי.‬
‫חכי...‬
‫סליחה.‬
‫איגור, היא משוגעת.‬ ‫-עזוב אותי.‬
‫אתה כועס כי היא מחבבת אותי? זו לא אשמתי!‬
‫איך אתה יודע אם מישהי מחבבת אותך באמת,‬
‫ולא בגלל הכסף שלך, המעמד שלך‬ ‫וכל מה שיש לך?‬
‫אפשר לדבר על זה אחר כך? זה לא הזמן.‬
‫כולם אומרים לך שאתה נהדר,‬ ‫ואתה מאמין להם, נכון?‬
‫אתה שמח בכל פעם שאתה מנצח בהתערבות,‬
‫אבל אתה לא מבין שאין לזה משמעות,‬
‫שתמיד יש לך יתרון.‬
‫תגלה מי אתה באמת רק שכשתפסיק להסתתר‬ ‫מאחורי התואר "נסיך העגבניות".‬
‫תירגע, אחי.‬
‫כשאני אעזוב, אתה תתגעגע לכנות שלי.‬
‫האנשים האלה סתם מתחנפים אליך.‬
‫אני חבר אמת שלך, ואני אפילו לא ברשימה.‬
‫אתה לא ברשימת החברים שלי‬ ‫כי אתה בן משפחה.‬
‫אתה אחי.‬
‫ואתה יודע משהו?‬
‫אני לא צריך את החרא הזה.‬
‫היי! עצור, טטו. אתה הולך?‬
‫איחרתי? המסיבה נגמרה?‬
‫לא. האמת, היא רק מתחילה.‬
‫תסתכלי לשם ותראי.‬ ‫-בסדר.‬
‫המסיבה עומדת להתחיל.‬ ‫-בסדר.‬
‫נתראה אחר כך.‬ ‫-אחלה.‬
‫חברים,‬
‫זה יום ההולדת של נסיך העגבניות,‬
‫טאודורו טרנקוזו נטו...‬ ‫-נסיך עגבניות.‬
‫...והוא הכין לכם הפתעה.‬
‫תתכוננו לקרב העגבניות!‬
‫מתחילים!‬
‫אלוהים! עגבניות! קדימה!‬
‫תרימו ת'ידיים!‬
‫אתם מוכנים?‬
‫כולם, אמרתי "היי!"‬
‫הו!‬
‫היי!‬
‫הו!‬
‫עוד פעם אחת! היי!‬
‫אם יזרקו עליי עגבנייה, אני אתעצבן.‬
‫אני אהרוג...‬
‫סליחה.‬
‫מה זה היה?‬
‫השתגעת?‬
‫מה חשבת לעצמך?‬ ‫-שכולנו נהנים.‬
‫אז טעית.‬
‫סליחה, השתגעת?!‬ ‫-תביאי נשיקה.‬
‫אתה משוגע?‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫עזוב אותה! השתגעת?‬
‫חתיכה.‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫עזוב אותה! השתגעת?‬ ‫-אל תיגע בי!‬
‫בן ז...‬ ‫-מניאק!‬
‫זה טטו. יאללה, בואו נסתלק!‬
‫מניאקים!‬
‫אתה בסדר?‬
‫עכשיו אתם!‬
‫נשבר לי האף?‬
‫תשעין את הראש לאחור. יופי.‬
‫תקשיבו,‬
‫תרימו ת'ידיים באוויר‬
‫אם אתם משוגעים הערב!‬
‫אני לא יכול, כואב לי נורא.‬ ‫-תירגע. שב פה.‬
‫הוא שבר לי את האף. הוא שבר לי את הפרצוף.‬ ‫האף שלי שבור.‬
‫תראי כמה דם!‬ ‫-תירגע, זה בעיקר רוטב עגבניות.‬
‫אף שבור כואב הרבה יותר.‬ ‫-כואב לי נורא!‬
‫סמוך עליי. אני רגילה לזה. הוא לא שבור.‬
‫את מתאגרפת?‬ ‫-לא.‬
‫בדיוק סיימתי לימודי רפואה.‬ ‫-בריו?‬
‫היי...‬ ‫-אפשר?‬
‫יש לי משככי כאבים. רוצה קצת?‬ ‫-כן.‬
‫ראיסה, השתגעת?‬
‫החומר הזה מפיל סוסים!‬ ‫-אבל אני רוצה קצת!‬
‫תפסיק ליילל. תן לי לראות.‬
‫תקבעי את האף שלו כאן, ברגע זה?‬
‫עדיף ככה, לא? שהשבר יתאחה כמו שצריך.‬ ‫-מה?‬
‫בשלוש, בסדר? אחת...‬
‫אמרת "אחת"!‬ ‫-זהו.‬
‫את כועסת כי זרקתי עלייך עגבנייה? זו נקמה?‬
‫אני כועסת על מי שחשב‬ ‫על הרעיון המטומטם לערוך קרב עגבניות.‬
‫למה זה רעיון מטומטם?‬ ‫-למה?‬
‫זה כיף.‬ ‫-כיף?‬
‫בחייך! יש בעולם כל כך הרבה אנשים רעבים,‬
‫והבחור הזה מבזבז אוכל על קרב עגבניות?‬
‫זה מגוחך!‬
‫נראה לי שמסיבת הרווקות נגמרה.‬
‫שנזוז?‬ ‫-את הכלה?‬
‫לא.‬
‫אני השושבינה של קצ'יה.‬ ‫היא מתחתנת בשבת הקרובה.‬
‫יש לי פה משפחה, אז באנו לבקר.‬
‫את מתחתנת כאן בעיר?‬ ‫-בבית האופרה של ריו.‬
‫זו רמה אחרת לגמרי, אחי.‬ ‫-תכבדי אותי, אהובה!‬
‫בת הדודה שלי בדיוק הגיעה.‬ ‫אני הולכת לפגוש אותה בכניסה.‬
‫אני באה. אני לא רוצה להיות גלגל חמישי.‬ ‫-גם אני.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני קצת מסוחרר.‬
‫לכו, אני אצטרף בהמשך.‬
‫ברור, אחותי!‬ ‫-בסדר.‬
‫בואי בקרוב!‬ ‫-כן.‬
‫אתה מרגיש טוב יותר?‬
‫עדיין כואב לי.‬
‫איפה אפשר לשטוף את הפצע?‬
‫יש מים בפנים.‬
‫וואו! מה המקום הזה?‬ ‫-החממה.‬
‫הנה המים.‬
‫תרים את הראש כדי לעצור את הדימום.‬ ‫-אבל זה כואב נורא.‬
‫אתה כבר בסדר... תרים אותו!‬ ‫-טוב.‬
‫זהירות.‬ ‫-זה כואב?‬
‫רק קצת.‬ ‫-הדימום כמעט הפסיק.‬
‫זה לא נראה לי רציני,‬ ‫אבל אני ממליצה שתלך הביתה.‬
‫מישהו יכול להסיע אותך?‬ ‫-לא צריך, אני גר כאן.‬
‫כאן?‬
‫כאן, בחווה של משפחת טרנקוזו?‬ ‫-כן.‬
‫אתה מכיר אותם?‬
‫אבא שלי הוא... מנהל המשק.‬
‫אז אני גר כאן.‬
‫בסדר, הבנתי.‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה ללמוד במכללה בריו.‬ ‫העיר הזאת קטנה מדי בשבילי.‬
‫ריו תמצא חן בעיניך.‬ ‫-גם אני חושב ככה.‬
‫אנשים חדשים, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-אני מרגיש שאני מפספס פה הרבה דברים.‬
‫מרגיש טוב יותר, אה?‬
‫יופי.‬ ‫-את רופאה מצוינת.‬
‫תודה. אני הולכת למצוא את החברות שלי.‬
‫טוב. את אוהבת לרכוב על סוסים?‬
‫לא יודעת, אף פעם לא רכבתי על סוס. למה?‬ ‫-תצאי לרכוב איתי?‬
‫עכשיו?‬
‫כן. מה דעתך? אני אראה לך את כל החיות.‬
‫אני לא יכולה עכשיו.‬ ‫-לא? בסדר.‬
‫אני צריכה למצוא את החברות שלי,‬ ‫ואתה צריך לנוח.‬
‫במצוות הרופאה.‬ ‫-כן, ד"ר.‬
‫אז מחר?‬
‫מחר?‬ ‫-מחר אני חוזרת לריו.‬
‫אבל שמחתי להכיר.‬ ‫-גם אני.‬
‫ביי.‬ ‫-תודה.‬
‫על לא דבר.‬
‫נתראה.‬
‫אולי בריו, נכון?‬
‫מה זה?‬
‫אני לא מאמין!‬
‫יום הולדת שמח, בן.‬
‫תראה בזה הטבה נוספת‬ ‫של העבודה החדשה שלך בחברה.‬
‫האמת, אבא, רציתי לדבר איתך‬
‫על כל עניין העבודה...‬ ‫-טטו!‬
‫אתה מבוגר עכשיו.‬
‫אני לא רוצה שהבן המבוגר שלי‬ ‫יתנהג כמו נער מתבגר.‬
‫נתתי לך מכונית, עבודה בחברה...‬
‫מרגע זה ואילך אתה לא מקבל ממני שום כסף,‬ ‫שום דמי כיס.‬
‫השאר תלוי בך.‬ ‫-לא, אני רוצה את העבודה בטרנקוזו.‬
‫אבל לא רק כי אני הבן שלך.‬ ‫אני רוצה להרוויח את זה.‬
‫הבנת?‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, בוא נדבר רגע. אני רוצה להציע לך הצעה.‬
‫תודה, טטו, אבל אין לי זמן להתערבויות.‬ ‫אני צריך להגיע לשיעור.‬
‫ואני רוצה לעזור לך. זו הצעה אמיתית.‬ ‫בלי יתרונות, בלי פריבילגיות.‬
‫אתה צריך להבין שהחלום שלי הוא להגיע לריו,‬
‫וזה יקרה רק אם אתקבל למכללה.‬ ‫-צדקת.‬
‫אני אתגעגע אליך כשתעזוב.‬ ‫אתה חבר שלי, אח שלי. צדקת.‬
‫תירגע, זה לא יקרה בזמן הקרוב.‬
‫אני נוסע לריו ורוצה שתבוא איתי,‬ ‫אבל זו החלטה שלך.‬
‫אתה נוסע לריו בגלל בחורה?‬
‫היא שונה.‬
‫ברור, היא סירבה לך. זה לא קורה כל יום.‬
‫דווקא היה נחמד לא לקבל יחס מועדף.‬
‫זה בטח היה הלם.‬
‫אז נרשמתי‬ ‫לתוכנית ההתלמדות של טרנקוזו בריו.‬
‫אני רוצה להיבחר בלי שידעו מי אני.‬
‫אז מה ההתערבות?‬
‫גם אתה תירשם,‬
‫אבל אתה תירשם בשמי, ואני בשמך.‬
‫אחי...‬ ‫-לא, תקשיב!‬
‫רק אחד נבחר בסוף.‬
‫נתחרה זה בזה.‬
‫אם תנצח, תקבל את המכונית.‬
‫נו?‬
‫- ריו דה ז'ניירו -‬
‫צהריים טובים, מר טטו.‬ ‫-מה קורה, זא?‬
‫אכפת לך לשטוף את האוטו? תטפל בו יפה.‬
‫מנואל, תעזור לנו עם המזוודות?‬
‫זהירות, מנואל, זה כבד.‬
‫באמת נגור כאן, ממש מול החוף?‬
‫כן, אבא שלי מחזיק דירה קטנה בריו.‬
‫צהריים טובים.‬ ‫-צהריים טובים.‬
‫תיכנס.‬
‫זו "דירה קטנה"?‬
‫אני אישן בחדר של אבא שלי,‬ ‫ואתה תיקח את החדר שלי.‬
‫אני זז, אבל תרגיש בבית, טוב?‬
‫הזמנה, בבקשה.‬
‫שכחתי אותה.‬
‫בסדר, תיכנס.‬ ‫-תודה.‬
‫היי, אחי. מה המצב?‬
‫שלום, אדוני. אפשר לעזור?‬ ‫-אתה מוכן להחליף איתי בגדים?‬
‫אני צריך לעבוד.‬ ‫-כמה תרוויח הערב?‬
‫החליפה הזאת שווה 2,500 דולר.‬
‫היא תישאר אצלך.‬
‫היי, מנקה!‬
‫מישהו מקיא במרפסת. זוז!‬
‫סליחה. תודה.‬
‫הנה, אחי, תנקה את זה בעצמך.‬
‫בחורצ'יק, תראה.‬
‫שפכתי אוכל על השמלה שלי.‬
‫באמת? חבל.‬ ‫-כן.‬
‫אכפת לך לנקות אותה?‬
‫תתרכז, בחורצ'יק!‬
‫בבקשה.‬
‫הוא בא הנה.‬ ‫-אפשר לשבת איתכן?‬
‫אחותי, בואי. אני רוצה שתכירי מישהו.‬
‫פאולה, את מתחמקת ממני?‬
‫באתי לדבר איתך‬ ‫כי אני מרגיש שאת מתחמקת ממני.‬
‫ממש לא, דוקטור.‬
‫סליחה, בחורצ'יק...‬ ‫-לא עכשיו.‬
‫אני עסוק. תמצאי מישהו אחר. לא עכשיו.‬
‫טטו?‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫מה שלומך, יפה שלי?‬
‫אתה קורא לי "יפה שלי"‬ ‫כי שכחת איך קוראים לי, נכון?‬
‫ברור שלא, יפה שלי. אין מצב.‬
‫אז מה את עושה פה?‬
‫אני בת דודה של קצ'יה, הכלה.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬ ‫-עובד.‬
‫נסיך העגבניות עובד בניקיון?‬
‫זאת בעיה? את שופטת אותי?‬
‫תסלח לי.‬
‫אני ממש לא שופטת.‬ ‫-תקשיבי, אני לא יכול לעמוד ולדבר איתך.‬
‫יפטרו אותי, את מבינה?‬ ‫נדבר אחר כך. בסדר, יפה שלי?‬
‫אני אטפל בזה. פשוט תלך.‬
‫לא נכון!‬ ‫-מה?‬
‫הבחור מהחווה.‬ ‫-נכון.‬
‫כן, אני הבחור מהחווה.‬ ‫-טטו.‬
‫זכרת!‬
‫כן.‬ ‫-מגניב.‬
‫איזה צירוף מקרים שאתה כאן!‬ ‫-לגמרי, כן.‬
‫לגמרי.‬ ‫ -אמרתי לך שאני בא לריו, זוכרת?‬
‫כן, אני זוכרת.‬
‫אז הנה, באתי.‬ ‫עזבתי הכול כדי לרדוף אחרי החלום שלי.‬
‫באמת?‬
‫וואו!‬
‫זה מדהים. אני מעריצה את האומץ שלך.‬
‫יש דברים ששווה להתאמץ עבורם.‬
‫כמו לפגוש אותך פה.‬
‫פאולה?‬
‫עוד לא סיימנו לדבר. נכון?‬ ‫-סליחה, אחי, אנחנו באמצע שיחה.‬
‫בואי נלך.‬
‫על לא דבר. האידיוט הזה התחיל איתך.‬
‫כן? הוא התחיל איתי?‬
‫נראה לי שכן.‬ ‫-גם אני חשבתי ככה.‬
‫טוב, דוקטור, תסלח לי.‬
‫בוא נסתלק מפה.‬
‫הלכת לחוף מאז שהגעת לריו?‬
‫לא, עוד לא.‬ ‫-באמת?‬
‫אז מעולם לא ראית את הים?‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫זה מרגש כל כך!‬
‫אני הראיתי לך את הים בפעם הראשונה?‬ ‫-כן.‬
‫נחמד.‬ ‫-זה ממש מרגש. אני...‬
‫הלב שלי...‬ ‫-אני בטוחה.‬
‫הוא ממש גדול, לא?‬ ‫-כן.‬
‫לא היה לנו כסף לטיולים.‬
‫מאז שהייתי קטן, אבא שלי‬ ‫הכריח אותי לקטוף עגבניות בחופש.‬
‫אלוהים!‬
‫אני מצטערת, אבל זה ניצול.‬
‫אסור להעביד ילדים ככה.‬
‫כן, זה היה קשה.‬ ‫לפעמים לא היה לנו אוכל חוץ מעגבניות.‬
‫זה קשה.‬
‫אבל ככה זה בחיים.‬
‫את יודעת, אם אתה רוצה להצליח,‬ ‫אתה חייב לעבוד קשה.‬
‫ככה זה.‬
‫למשל, מחר אני מתחיל‬ ‫את תוכנית ההתלמדות בטרנקוזו ריו,‬
‫כדי לנסות להתקבל לעבודה שם.‬
‫רק אחד יזכה במשרה. נחיה ונראה, נכון?‬
‫עם נחישות כזאת‬
‫אני בטוחה שתתקבל.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫אני צריכה לקום מוקדם מחר.‬ ‫-סליחה.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-לא, סליחה.‬
‫באמת, אני מצטערת.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אני מסיימת לימודי רפואה‬ ‫ואני חייבת להתקבל להתמחות,‬
‫אז אני צריכה להתרכז.‬
‫אתה מבין, נכון?‬ ‫-בטח.‬
‫ביי.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אמרת שאף אחד פה לא יכיר אותך.‬
‫אין מצב!‬
‫ברצינות? כבר ביטלו את האישור שלי?‬
‫מותק, אכפת לך לעזור לי?‬
‫היי!‬
‫לעזאזל!‬
‫את בסדר?‬
‫אני נראית לך בסדר?‬ ‫-נפצעת?‬
‫לא.‬
‫הפיטורים כאבו יותר.‬
‫פיטרו אותך?‬ ‫כן. בדיוק חתמתי על המסמכים.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫אבל אני שמחה שחזרתי לריו.‬
‫כבר נמאס לי מאוויר צח,‬ ‫מוזיקת קאנטרי, אוכל אורגני...‬
‫הלוואי שבחיים לא אראה עוד עגבנייה. סליחה.‬
‫גם אנחנו גרים עכשיו בריו.‬ ‫נרשמנו לתוכנית ההתלמדות של טרנקוזו.‬
‫אני רוצה להתחיל מהתחתית, בדיוק כמוך.‬
‫רק אם יבחרו בי, כמובן.‬ ‫-תעשה לי טובה, טטו. "רק אם יבחרו בי"?‬
‫אתה חושב שאף אחד לא יזהה אותך?‬
‫רואה?‬ ‫-לא מכירים אותי במשרדים בריו.‬
‫אבל שמך עדיין טאודורו טרנקוזו נטו.‬ ‫תסלח לי, אני צריכה לשלוח קו"ח.‬
‫התכוננו לזה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫מי מכם הוא טאודורו טרנקוזו?‬
‫זה אתה.‬ ‫-נכון. זה אני.‬
‫נעים להכיר. סליו פורטו.‬
‫אני מנהל השיווק כאן.‬
‫שלום.‬ ‫-מותר לקרוא לך טטו?‬
‫אה... בטח.‬
‫יופי, טטו.‬
‫אני בטוח שצעיר מוכשר כמוך יצליח כאן מאוד.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-בוקר טוב לכולם!‬
‫בוקר טוב, סליו.‬
‫כולם להתאסף סביבי, בבקשה.‬
‫אני אלנה, יועצת לפיתוח כישרונות.‬
‫אני מנהלת את תוכנית ההתלמדות מטעם טרנקוזו.‬
‫אתם מתרגשים? אז בואו נתחיל.‬
‫קדימה!‬
‫תוכנית ההתלמדות‬
‫מאפשרת למשתתפים‬ ‫להתנסות בעבודה בטרנקוזו במשך חודש.‬
‫בסיום כולכם תקבלו תעודה, אבל רק אחד מכם‬
‫יתקבל לעבודה.‬
‫אז בואו נלמד קצת יותר‬ ‫על חומר הגלם של החברה.‬
‫עגבנייה זה הירק שאני מכיר הכי טוב.‬
‫עגבנייה היא פרי.‬
‫מה שמך?‬ ‫-טט... איגור.‬
‫איגור.‬
‫נקווה שאתה מבין יותר בקפה.‬
‫למה?‬
‫כן?‬
‫אני רוצה שתקדישי תשומת לב מיוחדת‬ ‫לבן של המנכ"ל.‬
‫טאודורו?‬ ‫-כן.‬
‫זה טטו המפורסם.‬ ‫דון ז'ואן של פאצ'י דה אופרש.‬
‫דון ז'ואן?‬
‫הילד הזה?‬
‫אבא שלו ניסה להחזיק אותו קצר,‬
‫אבל הילד תמיד עשה חיים משוגעים.‬
‫בסדר. אל תדאג, אשגיח עליו.‬
‫טטו, נכון?‬
‫כן. היי.‬ ‫-אני אלנה.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫הידיים שלך מחוספסות. זה מחדר הכושר?‬
‫לא, אני לא עושה כושר. מרכיבה על סוסים.‬
‫אה, סוסים. אבל גם רכיבה זה סוג של כושר.‬
‫זה טוב ליציבה...‬
‫סליחה. הקפה שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫אלוהים אדירים, איגור!‬ ‫זה הקפה הכי מגעיל ששתיתי בחיים!‬
‫סליחה, המכונה מקולקלת. אני יכול...‬ ‫-אני יכול להכין לך קפה.‬
‫באמת?‬ ‫-קפה בסגנון כפרי.‬
‫סליחה.‬
‫איגור? איגור...‬
‫תדפיס את זה למצגת מחר, בבקשה.‬
‫איך עושים את זה?‬
‫היי, גברתי. כמעט סיימתי.‬ ‫-אתה יכול לקרוא לי אלנה.‬
‫סליחה.‬
‫הריח נהדר.‬ ‫-כן?‬
‫טעים מאוד.‬ ‫-יופי! אני מכין הרבה קפה.‬
‫מרשים מאוד, טטו.‬
‫יכולת לבוא לכאן, לחברה של אבא שלך,‬ ‫ולחלק לכולם הוראות,‬
‫אבל לא,‬
‫החלטת להתחיל מהתחתית.‬
‫מניסיוני כמגייסת עובדים,‬
‫נכונות להודות שיש לך מה ללמוד‬ ‫זה הצעד הראשון בדרך להיות מנהיג טוב.‬
‫כל הכבוד.‬
‫תודה.‬
‫היי, מוניק. מה שלומך?‬
‫תקשיבי, אני צריך ממך עזרה.‬
‫אפשר להיפגש?‬
‫פנה ימינה.‬
‫מחשב מסלול מחדש.‬
‫פנה ימינה.‬
‫האות אבד. מחשב מסלול מחדש.‬
‫מוניק, אני חושב שנתת לי כתובת לא נכונה.‬
‫ה-GPS מכוון אותי למקום ממש מוזר.‬
‫אני צריך עזרה.‬ ‫-איפה אתה?‬
‫נפלת על השכל?‬
‫מה באת לכאן במכונית כזאת?‬
‫בוא נלך לדירה שלי.‬
‫פאק! יריות! תתכופפי!‬
‫קום. אתה עושה לי בושות.‬
‫גדלתי כאן.‬ ‫זו המציאות של רוב האנשים. בוא כבר!‬
‫היי, יש פה אפילו סוסים!‬ ‫אני מתחיל להרגיש בבית.‬
‫תיכנס.‬
‫סליחה.‬
‫אחלה דירה.‬ ‫-אתה יושב על המיטה שלי.‬
‫אה, סליחה.‬
‫רגע.‬
‫אתה ער, מתוק שלי?‬ ‫בוא ננסה לא להעיר את אימא.‬
‫בוא לדודה.‬ ‫-מוניק.‬
‫תני לי אותו.‬ ‫-לא.‬
‫אל תדאגי. את צריכה לנוח.‬
‫תהיה בשקט.‬
‫תינוק חמוד. הבן שלך?‬ ‫-האחיין שלי.‬
‫בשקט. אני לא רוצה שהוא יתעורר.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחותי חולה, אז יצא טוב שחזרתי לריו.‬
‫תגיד לי, מה אתה צריך?‬
‫אני רוצה שתעזרי לי להשיג את המשרה,‬ ‫בדיוק כמו שאת השגת אותה:‬
‫בלי פריבילגיות, רק עבודה קשה.‬
‫אז עכשיו אתה רוצה מורה?‬
‫התעריפים שלי גבוהים.‬ ‫-טוב, יש בעיה קטנה.‬
‫אבא הפסיק לתת לי דמי כיס,‬ ‫ואני לא רוצה לבקש ממנו כסף.‬
‫אני מצטערת לשמוע שיש לך צרות של עשירים,‬
‫אבל יש לי דברים אחרים על הראש,‬
‫למשל, למצוא עבודה,‬ ‫להאכיל את התינוק ולהשיג רופא לאחותי.‬
‫את צריכה רופא?‬
‫באמת צריך לבזבז כל כך הרבה על מסיבת הסיום?‬ ‫-פאולה, זה קורה רק פעם בחיים!‬
‫בסדר, אבל לא צריך להגזים.‬ ‫לא כולם טחונים כמוך.‬
‫לא כולם חייבים לבוא.‬ ‫-לבוא לאן?‬
‫למסיבת הסיום שלנו. הצעתי מועדון מדהים,‬ ‫אבל היא רוצה לואאו בחוף.‬
‫זה הרבה יותר מגניב.‬ ‫-אני מעדיף את הרעיון של פאולה.‬
‫אבל אבוא בכל מקרה.‬
‫לוזר.‬
‫פאולה, תגידי לו משהו, או שאני אגיד.‬
‫תירגעי, ראיסה. אני מתמודדת עם זה.‬
‫הוא לא יקלקל לי את ההתמחות.‬ ‫-זה לא הבחור מפאצ'י?‬
‫זה שחטף אגרוף.‬ ‫-כן.‬
‫טטו?‬
‫היי.‬ ‫-אני שמח שמצאתי אותך.‬
‫הכול טוב?‬
‫כן. ואצלך? אני ממש זקוק לעזרתך.‬
‫תראה את זה. תראה, מתיאוש.‬
‫תראה!‬
‫מכונית!‬
‫יש לי השערה, אבל נצטרך לעשות כמה בדיקות‬ ‫כדי להיות בטוחים.‬
‫אין איזו תרופה שאת יכולה לתת לה?‬
‫מצטערת, מוניק, אני לא יכולה לכתוב מרשמים.‬ ‫אני עוד לא רופאה.‬
‫אה, לא?‬
‫סטאז'רית? הבטחת לי רופאה!‬
‫היא תכף מסיימת את הלימודים.‬ ‫-ואני תכף הורגת אותך.‬
‫תראי את האף שלי. מושלם, נכון?‬
‫חטפתי אגרוף, והיא טיפלה בי. היא מוכשרת.‬
‫תקשיב, טטו, אתה לא מכיר אותי,‬ ‫אז אל תתעסק איתי.‬
‫ברור?‬ ‫-זו לא הכוונה שלי.‬
‫יש לי הצעה.‬
‫אם תעזרי לי ואקבל את המשרה בטרנקוזו...‬
‫תקבלי את האוטו.‬
‫האוטו שלך?‬ ‫-כן. גג נפתח,‬
‫ארבע על ארבע, חדש לגמרי.‬
‫עולה משכורת של שנה.‬
‫הוא עולה הרבה יותר מזה.‬
‫אבל באמת תיתן לי את האוטו שלך אם אעזור לך?‬ ‫-כן.‬
‫בתנאי שישכרו אותי. אם לא, איגור יקבל אותו.‬
‫כן, מושלם.‬
‫היא תהיה שם מחר.‬ ‫-הצלחת?‬
‫תודה רבה! שמור על עצמך. ביי.‬
‫נו?‬ ‫-הכול מסודר.‬
‫מוניק, קבעתי לאחותך תור‬ ‫לכמה בדיקות בבית החולים מחר.‬
‫תודה! אין לי מילים להודות לך, פאולה!‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫טטו, אני אוהבת את החברה שלך.‬
‫היא נשמה טובה.‬ ‫-לא.‬
‫לא, אנחנו רק ידידים.‬ ‫-רק התחלנו להכיר.‬
‫נתחיל לצאת בעוד כמה ימים.‬ ‫-מה?‬
‫מחרתיים.‬ ‫-הוא כזה מצחיק!‬
‫סליחה שנפלתי עלייך ככה.‬
‫זה בסדר, בקטנה.‬
‫טוב להרגיש מועילה, אתה יודע?‬
‫זה מזכיר לי למה אני רוצה להיות רופאה.‬
‫תני לי לפצות אותך.‬
‫צאי איתי.‬
‫אתה חוצפן לא קטן.‬
‫הייתי רצינית כשאמרתי‬ ‫שאני חייבת להתרכז בלימודים.‬
‫תסתכלי עליי. אני מוציא אותך מריכוז?‬
‫אני בחור רציני. תראי.‬
‫נו?‬ ‫-בסדר.‬
‫כשיהיה לי יום חופש.‬ ‫-מחר.‬
‫מחר? אין סיכוי.‬ ‫-למה?‬
‫היי, מותק. איפה טטו?‬
‫טטו!‬ ‫-הוא ישן.‬
‫טטו?‬
‫טטו!‬
‫קום!‬ ‫-לא, תפסיקי.‬
‫אל תהיה עצלן!‬
‫שיעור ראשון: אם אין לך כסף או המלצות,‬
‫אתה חייב להיות צעד אחד לפני כולם.‬ ‫כשכל השאר ישנים,‬
‫ועוד לפני שמתעוררות בעיות,‬ ‫אתה חייב למצוא את הפתרון.‬
‫היא עוזרת לך?‬
‫כן.‬
‫אתה תפסיד, חמודי.‬
‫אני אקבל את האוטו. נכון?‬
‫קום. קדימה.‬ ‫-לא.‬
‫היי,‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אתם מתחילים מוקדם?‬ ‫-לא. רק אני.‬
‫סליחה. בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-ואחד בשבילך.‬
‫בבקשה, תשמרו טוב-טוב על החוברת הזאת.‬ ‫היא חשובה מאוד, אז...‬
‫איפה השגת את זה?‬ ‫-איגור הדפיס את זה.‬
‫אלנה...‬
‫מחלקת השיווק שינתה אסטרטגיה‬ ‫אתמול בלילה. שוב.‬
‫איגור, מי אמר לך להדפיס את זה?‬
‫אף אחד. חשבתי...‬ ‫-לא! מתלמדים לא צריכים לחשוב!‬
‫תגרוס את כל הדפים, בבקשה.‬
‫סליחה, סליו.‬
‫באתי לעזור.‬
‫טטו, תצטרף לקבוצה,‬ ‫אתה מפספס מידע חשוב. בוא!‬
‫אם הם נטפלים אליך,‬ ‫אתה צריך שיהיה לך בעל ברית.‬
‫איך עושים את זה?‬
‫זה רוטב העגבניות החדש שלנו.‬
‫ההנהלה רוצה שתציעו רעיונות למסע הפרסום.‬
‫זו הזדמנות טובה להרשים,‬ ‫אם אתם רוצים לזכות במשרה.‬
‫סליחה, מר סליו, אפשר לדבר איתך רגע?‬
‫כמובן.‬ ‫-אז...‬
‫חשבתי על התרגיל השיווקי שנתנו לנו‬
‫ועל מסע הפרסום,‬
‫ואני רוצה לקחת כמה דגימות הביתה. זה בסדר?‬
‫איגור.‬ ‫-זה אני.‬
‫איגור, אתה רוצה לקחת את העבודה הביתה?‬
‫תתפסי!‬ ‫-די, תפסיק כבר.‬
‫מה לעשות עם זה?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫העיקר שהתבלטת. פשוט תחשוב על אסטרטגיה‬
‫שתרשים אנשים.‬ ‫-אפרופו להרשים...‬
‫אני רוצה לצאת עם פאולה לדייט שירשים אותה.‬ ‫אני צריך ממך עזרה.‬
‫חשבתי לקחת אותה למקום נחמד.‬
‫אבל לא יקר מדי,‬
‫כי אמרתי לה שאבא שלי הוא מנהל המשק בחווה.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫פגשת בחורה נהדרת, ואתה משקר לה?‬ ‫מגיע לך לקבל מכות, לא עזרה.‬
‫אחרת איך אדע אם היא נמשכת אליי‬
‫או אל הכסף שלי?‬ ‫-בלה-בלה-בלה.‬
‫הבנת?‬ ‫-בסדר, אעזור לך.‬
‫מזל שבריו אפשר לבלות גם בתקציב מצומצם.‬
‫דבר ראשון, אתה יודע לנסוע באוטובוס?‬
‫טוב... בתיאוריה, כן. זה קל, לא?‬
‫תתרכז.‬
‫כשהאוטובוס יתקרב לתחנה,‬
‫תוודא שאתה ליד הדלת.‬
‫סליחה. מצטער.‬
‫נהג, חכה!‬
‫פאק!‬
‫היי! ראית את זה?‬
‫בואי איתי.‬
‫ותשכח מברים יוקרתיים.‬
‫יש רק מקום אחד שירשים אותה.‬
‫זה ממש מגניב.‬
‫מה המקום הזה?‬
‫אף פעם לא היית פה?‬ ‫-לא.‬
‫מעולה.‬ ‫-אני מתה על זה.‬
‫לרקוד אתה יודע?‬ ‫-תקלטי.‬
‫רואה?‬ ‫-מה זה לעזאזל?‬
‫ריקודים בסגנון כפרי. אהבת?‬
‫תשכח מזה. אני מדברת על מוזיקת פאנק.‬
‫תראה לי מה אתה שווה.‬ ‫-פאנק?‬
‫אתה גרוע.‬
‫אף פעם לא רקדת למוזיקת פאנק, נכון?‬ ‫אני אלמד אותך.‬
‫אחת, שתיים.‬ ‫-אחת...‬
‫שלוש, ארבע.‬ ‫-שתיים...‬
‫ואחת,‬
‫שתיים, שלוש, ארבע.‬
‫אחת, שתיים,‬
‫בשלוש חוזרים,‬
‫וארבע זה הבסיס. אחת, שתיים, שלוש, ארבע.‬
‫לא, זה היה נורא!‬
‫ארבע, ואחת.‬
‫שתיים. יופי!‬
‫לא!‬ ‫-בחייך, בואי.‬
‫אני לא יודעת איך!‬ ‫-פשוט תעשי כמוני.‬
‫מזל שאימא שלי לא רואה אותי כאן.‬ ‫היא הייתה מתחרפנת.‬
‫כי את יוצאת עם בחור עני?‬ ‫-כן. לא. בערך.‬
‫כשההורים שלי היו נשואים,‬ ‫הם תמיד היו מרוששים.‬
‫מאז שהם התגרשו,‬ ‫אימא שלי יוצאת רק עם עשירים.‬
‫היא אומרת שרק ככה היא תשמור על החופש שלה.‬
‫אבל אני תמיד חשבתי ההפך.‬
‫אני חושבת ש...‬
‫כשאת תלויה במישהו אחר,‬ ‫את מבטלת את עצמך, לא?‬
‫את מוחקת את עצמך.‬
‫מה קרה?‬
‫התחלתי לחשוב על אימא שלי.‬
‫היא מתה לפני שנתיים.‬ ‫היא הקדישה את כל חייה לאבא שלי.‬
‫מעניין אם היא ביטלה את עצמה.‬
‫בטח היו לה חלומות משלה.‬
‫אני חושבת שאימא שלך הייתה גאה‬ ‫לראות אותך משתחרר מאבא שלך,‬
‫מהעבר שלך,‬
‫ורודף אחרי החלומות שלך.‬
‫כן?‬
‫אני גאה בך.‬
‫בוא נלך אליך.‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא, הדירה שלי מבולגנת. יש שם בלגן נורא.‬
‫טטו, אל תתבייש בגלל הבית שלך.‬ ‫אין שום סיבה להתבייש.‬
‫בואי נלך למלון.‬ ‫-מה?‬
‫נלך למלון.‬
‫לא משנה. לא...‬
‫לא, סתם דיברתי שטויות.‬ ‫ניסע אליי. אני אזמין מונית.‬
‫זה היה רעיון מטורף.‬ ‫-אפשר לשכוח מכל העניין.‬
‫לא צריך, תירגעי.‬
‫- מקרה חירום! אני צריך עזרה! -‬
‫אני מזמין מונית. הנה.‬
‫בסדר.‬ ‫-שלוש דקות.‬
‫מר פרנסיסקו!‬
‫מר פרנסיסקו, תתעורר.‬
‫עכברוש!‬ ‫-אין כאן עכברוש, מר פרנסיסקו.‬
‫טטו זקוק לעזרתך.‬ ‫-טטו מלמעלה?‬
‫תודה, אחי.‬
‫כאן אתה גר?‬
‫אני גר בינתיים אצל דוד שלי.‬
‫הבנת, כן?‬ ‫-כן. תראה, הם כאן. נלך להגיד שלום.‬
‫מכאן...‬
‫דוד.‬ ‫-ערב טוב, מר טטו.‬
‫"מר טטו", דוד?‬ ‫לא היית צריך לפתוח לנו את הדלת.‬
‫זו העבודה שלי.‬
‫הוא משהו מיוחד.‬
‫אני פאולה. נעים מאוד. מה שלומך?‬
‫אתה רוצה את המברג?‬
‫אה, המפתח של החדר.‬ ‫-כן, המפתח.‬
‫רק רגע. הנה.‬ ‫-תודה, דוד.‬
‫שתהיה משמרת טובה.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫נתראה. תודה.‬ ‫-ביי.‬
‫תעשו חיים, טוב?‬
‫תתעלמי ממנו.‬
‫תקשיבי, זה סידור זמני, טוב?‬ ‫-זה בסדר, טטו, אני יודעת.‬
‫אמצא דירה טובה יותר בקרוב.‬
‫תירגע.‬
‫זהירות.‬
‫זהירות. אל תהיי בהלם, טוב?‬ ‫-בסדר.‬
‫בחייך, טטו...‬
‫זה לא כזה נורא.‬
‫זה נורא.‬
‫סליחה. בא לי לקבור את עצמי מבושה!‬ ‫לא הייתי צריך להביא אותך לכאן.‬
‫זה מושלם.‬
‫באמת.‬ ‫-לא.‬
‫כאן תישן הלילה.‬
‫אלוהים.‬
‫זה כבד?‬ ‫-לא.‬
‫רגע... הצלחתי.‬
‫זהירות.‬
‫כן,‬ ‫-הרבה יותר טוב.‬
‫צדקת.‬ ‫-רואה?‬
‫איזו הרגשה מוזרה.‬
‫איזו הרגשה?‬
‫שאני לא צריך שום דבר אחר.‬
‫מזרקה?‬
‫מזרקת רוטב עגבניות?‬ ‫-זה הרעיון שלי.‬
‫נציב מזרקה בכל נקודת מכירה,‬
‫בקניונים, בסופרמרקטים וכן הלאה.‬
‫סליחה.‬
‫אבל לא.‬
‫נכון?‬
‫אנחנו לא דוחים שום רעיון בשלב הזה.‬
‫אני מעדיפה בהרבה את הרעיון של טטו.‬
‫תראה להם את הקמע של טרנקוזו.‬
‫הקמע של טרנקוזו‬
‫זו עגבנייה מובחרת מאושרת.‬
‫כן. היא מטיילת בעולם,‬ ‫משכילה, דוברת הרבה שפות...‬
‫היא מובחרת.‬ ‫-מובחרת.‬
‫וחשבתי גם שנוכל ליצור תכנים לשיתוף‬ ‫כדי להגביר את הנוכחות שלנו במדיה החברתית.‬
‫מושלם. זאת המטרה, טטו,‬
‫שאנשים יקדמו את המותג באופן ספונטני.‬
‫בדיוק.‬ ‫-אבל אני אוהב את הרעיון של המזרקה.‬
‫הוא פונה גם לאוכלוסייה המבוגרת יותר.‬
‫בסדר. אם אנחנו אוהבים את שני הרעיונות,‬
‫ניתן הזדמנות גם לאיגור וגם לטטו.‬
‫היי. מה שלומך? אפשר לחכות כאן?‬
‫אני פוגשת מישהו שעובד כאן. טטו.‬
‫יורד גשם.‬ ‫-סליחה, במקרה שמעתי אותך.‬
‫את פוגשת את טטו?‬ ‫-כן.‬
‫אני אקח אותך אליו. תיכנסי.‬ ‫תני לה לעבור, בבקשה.‬
‫פתחת לה? יופי.‬ ‫-תודה.‬
‫מה שמך?‬ ‫-פאולה.‬
‫אתם נפגשים בענייני עבודה?‬ ‫-לא.‬
‫אני ידידה שלו.‬ ‫-אה, אחת "הידידות" המפורסמות של טטו.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫למה "מפורסמות"?‬ ‫-לא, אמרתי...‬
‫לא, זה רק משהו שאנשים אומרים.‬
‫הוא נראה בחור כל כך מנומס,‬
‫אבל דווקא אלה הכי גרועים, נכון?‬ ‫-לא הבנתי.‬
‫צוחקים איתך, טיפשונת! ‬
‫זה יהיה מענ...‬
‫פאק! תתחבא!‬ ‫-מה קרה?‬
‫תודה.‬ ‫-אחי, פאולה כאן עם אלנה!‬
‫הלך עליי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני רק...‬ ‫-אלנה...‬
‫הבחורה שנכנסה איתך עכשיו...‬
‫אין לי ראש להתמודד איתה כרגע.‬
‫הבנתי.‬
‫אני לא אמורה לעשות את זה...‬
‫אבל אעזור לך.‬
‫יש שם יציאת חירום.‬
‫קדימה!‬
‫תתכופף!‬ ‫-תתכופף!‬
‫סליחה.‬
‫לך. תפנה ימינה.‬
‫אני כבר בא. שנייה.‬
‫תעשה מה שבא לך. אני הולכת הביתה.‬
‫החברה שלך תחשוב שאני משוגעת!‬
‫פאולה הזאת משוגעת. היא מטרידנית.‬ ‫-הבנתי.‬
‫פאולה! אלנה הזאת משוגעת! היא מנסה לחבל בי.‬
‫למה, טטו?‬ ‫-היא לא רוצה שאקבל את העבודה.‬
‫היא מגינה על הבן של המנכ"ל. זו הסיבה.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫בואי הנה.‬
‫את סומכת עליי?‬
‫אתה חייב לי.‬
‫עכשיו אתה צריך לקחת אותי‬ ‫לארוחת ערב במסעדה נחמדה.‬
‫אלנה...‬
‫מה? אתה מפחד ממני?‬
‫טוב, במקום לקחת אותך למסעדה...‬
‫אני יכול לבשל לך בבית.‬
‫די, לא נכון!‬
‫אתה גם מבשל?‬
‫בסדר.‬ ‫-כן?‬
‫בוא ניסע.‬ ‫-בסדר.‬
‫לעזור לך?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫תודה.‬ ‫-בשמחה.‬
‫אני מקווה שתאהבי את זה.‬
‫ספגטי.‬ ‫-תטעמי. זו המנה האהובה עליי.‬
‫רוטב עגבניות, נכון?‬ ‫-רוטב עגבניות.‬
‫עם נקניקיות.‬
‫שכחתי את היין. אלך להביא אותו.‬ ‫-אני אוכלת רק קצת. אני בדיאטה.‬
‫זה בסדר.‬
‫הבאתי שניים.‬
‫שאטאאו מרגאוקס וקברנט סוביגנון.‬
‫טטו...‬
‫אתה ממש חמוד.‬
‫אתה יודע?‬
‫ככה אתה מפתה בחורות?‬
‫מה?‬ ‫-עם הביישנות הזאת.‬
‫למען האמת, אני לא יודע.‬ ‫-אתה יודע.‬
‫ברור שאתה יודע.‬
‫עכשיו תראה לי מה אתה יודע.‬
‫אפשר להגיד לך משהו?‬ ‫-תגידי.‬
‫לא משנה.‬ ‫-לא, תגידי לי. עכשיו את חייבת לספר לי.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫יחסית לבחור...‬
‫כפרי...‬
‫מעיירה קטנה...‬
‫אתה שונה ממה שציפיתי.‬
‫למה ציפית?‬
‫ציפיתי...‬
‫מה זה?‬ ‫-הטלפון שלי.‬
‫טטו, זו מוניק.‬
‫אחותה במצב רע.‬
‫בואי ניסע אליה.‬ ‫-נעצור בדרך בבית מרקחת.‬
‫עוד קצת, נהג.‬ ‫-מסוכן כאן בשעות האלה.‬
‫זה מקרה חירום.‬
‫היא רופאה. יש שם מישהי חולה.‬
‫מצטער, אבל זה מסוכן מדי בשבילי.‬
‫מסוכן מדי? יש שם אישה גוססת!‬
‫גברתי, כיביתי את המונה.‬ ‫אם את רוצה, תנסי לתפוס מונית אחרת.‬
‫בואי נלך, פאולה!‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫תודה.‬
‫טטו?‬
‫טטו!‬
‫בואי.‬
‫תודה לאל שאת כאן.‬
‫אני מתחרפנת.‬ ‫-תירגעי, יהיה בסדר.‬
‫לא שוב, לא!‬
‫זה התקף.‬ ‫טטו, תחזיק אותה כדי שהיא לא תיפצע.‬
‫האבחנה לא ודאית,‬ ‫אבל ככל הנראה מדובר בסוכרת.‬
‫במקרה כזה, זריקת אינסולין תעזור.‬ ‫-מה לעשות?‬
‫קח אותו, בבקשה.‬ ‫-אני?‬
‫תחזיק אותו, ואני אעשה את זה.‬ ‫-תירגעו, חברים.‬
‫זה בסדר, מתוק שלי.‬ ‫-אל תבכה.‬
‫אני רוצה את אימא!‬ ‫-זה בסדר, מתיאוש.‬
‫אני רוצה את אימא!‬ ‫-תעזור לי קצת. אל תבכה.‬
‫אתה אוהב גזרים?‬
‫לא?‬
‫אני רוצה את אימא!‬
‫ביצה!‬
‫שיט!‬
‫אימא תכף באה.‬
‫הכול בסדר. אני מכין לך משהו לאכול.‬
‫תראה! זה טעים!‬
‫זה כמעט מוכן, בסדר?‬
‫תראה מה הדוד הכין לך!‬
‫תראה איזה יופי.‬
‫פה גדול.‬
‫בתיאבון!‬
‫זה עבד, תודה לאל. היא מרגישה טוב יותר.‬ ‫-יופי.‬
‫תראו מה זה! דוד טטו יודע לבשל!‬
‫זה טעים?‬
‫חבל שלא צילמתי אותך‬ ‫כשהיא נתנה לך את התינוק.‬
‫היית בפניקה מוחלטת.‬ ‫-נלחצתי בטירוף!‬
‫אבל כמו שאמרת, טוב להרגיש מועיל.‬
‫כן.‬
‫פרצוף קטן!‬
‫כן, פרצוף קטן!‬ ‫-פרצוף קטן!‬
‫ילדים צוחקים מכל דבר, נכון?‬
‫קל להיות מאושר. אנחנו פשוט מסבכים הכול.‬
‫בוקר טוב, טטו.‬
‫אני הולכת להכין לנו קפה, טוב?‬
‫אלנה? את ערה?‬
‫"מותק, אתה הגבר‬
‫אני מתחילה להזיל ריר‬
‫כשאתה מתלבש‬
‫או מתפשט..."‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מר טאודורו?‬
‫בוקר טוב. נעים מאוד.‬
‫אני אלנה. אתה לא מכיר אותי,‬
‫אבל שכרו אותי לעבוד אצלך.‬
‫כאן בבניין?‬
‫לא.‬
‫לא כאן. בחברה.‬
‫שכבת עם אלנה?‬
‫איך היה?‬ ‫-טוב...‬
‫היה טוב, אבל אני חושב‬ ‫שאני עדיין צריך כמה עצות.‬
‫זו רמאות.‬ ‫-לקבל עצות?‬
‫לא, לשכב עם הבוסית שלנו!‬ ‫-בחייך, טטו!‬
‫מה אתה אומר תמיד?‬
‫"זו אשמתי שהבחורה מחבבת אותי?"‬ ‫-לא, זה שונה.‬
‫מה שעשית הרבה יותר גרוע. אתה יודע את זה.‬
‫זה מה שאתה עושה תמיד, רק שהפעם אתה נדפקת.‬
‫תיפטר ממנה לפני ששנינו נידפק.‬
‫אתה עובד מאז שהיית בן 14?‬
‫אני מעריצה את הסיבולת שלך.‬
‫זה לא מפריע לי.‬
‫לא? אני בטוחה שזה מלחיץ.‬
‫העכברושים הם הבעיה.‬
‫עכברושים?‬
‫חייבים למצוא את מקומות המסתור שלהם.‬
‫כן...‬
‫כן, ברור! עכברושים יכולים למוטט‬
‫את החברה מבפנים.‬ ‫-כן!‬
‫הם בונים קינים, הם מתרבים...‬
‫זה מגעיל!‬ ‫-טטו!‬
‫לא אמרת לי שאבא שלך פה.‬
‫לכבוד הוא לי לשמוע את פניני החוכמה שלו.‬
‫כן... היי, אבא. בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אין לך פגישה עכשיו?‬
‫פגישה?‬ ‫-כן.‬
‫אה, כן.‬
‫מר טאודורו, היה לי לעונג.‬
‫אלנה, גם אנחנו מאחרים. כדאי שנתלבש.‬ ‫-כן, אתה צודק.‬
‫שיחה נהדרת! נהניתי מאוד.‬
‫גם אני.‬ ‫-ביי, אבא.‬
‫אהבתי את אבא שלך!‬
‫הוא כל כך מתוחכם, ובו בזמן כל כך פשוט!‬
‫וההשקפה שלו על עולם העסקים...‬
‫הוא גאון!‬ ‫-כן, הוא מדהים.‬
‫התפוח לא נופל רחוק מהעץ.‬
‫המוניטין שיצא לך לא מוצדק.‬ ‫-לא?‬
‫לא. אתה הרבה יותר טוב.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫באמת?‬
‫איגור.‬
‫חשבתי שוויתרת על העבודה.‬
‫טטו מארגן את בניית האבטיפוס של המזרקה.‬
‫הוא יסביר לך הכול.‬ ‫-זה היה הרעיון שלי.‬
‫אני הייתי אמור לארגן...‬ ‫-תירגע! תראה מה השעה.‬
‫אין לך זכות להתלונן. איחרת.‬
‫יכולתי לסלק אותך מהתוכנית, אבל אוותר לך.‬ ‫אתה יודע למה?‬
‫כי התעוררתי במצב רוח טוב.‬
‫אני יודע.‬
‫תני לי לעזור לך...‬
‫ראית את זה?‬ ‫-כן.‬
‫נמאס לי.‬ ‫חייבים לעשות משהו בקשר לד"ר ויקטור.‬
‫מה? תיקחי כדור הרגעה?‬
‫זה לא בשבילי.‬
‫הכול בסדר?‬
‫אני רוצה להראות לך משהו.‬
‫היי. קפה?‬
‫בשמחה. תודה, את מלכה.‬ ‫-תודה.‬
‫אפשר?‬ ‫-כן.‬
‫טעות שלי.‬
‫לחץ דם גבוה, חום, תשישות...‬
‫עשו לך בדיקת סוכרת?‬ ‫-לא, דוקטור.‬
‫דוקטור ויקטור.‬
‫תודה.‬
‫זה טעים?‬ ‫-רוצה קצת?‬
‫תביאי.‬
‫תזרקי לי אחד.‬
‫- לואאו רפואי -‬
‫ואת בכלל לא רצית לואאו!‬
‫היי, מותק.‬
‫נחמד.‬ ‫-אהבת?‬
‫לא!‬
‫אני מסכימה.‬ ‫-נכון?‬
‫אל תשכח את מסיבת הסיום שלי הערב.‬
‫ברור, אבוא ישר מטרנקוזו.‬
‫טטו.‬ ‫-אבא?‬
‫ילד שלי!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אתה כאן.‬ ‫-מי החברה שלך?‬
‫פאולה.‬ ‫-פאולה.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-גם לי.‬
‫אתה הולך לאנשהו?‬ ‫-לטרנקוזו.‬
‫אתה יכול לאחר היום.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬ ‫-בסדר.‬
‫טטו, זו העבודה שלך. תגיד לו.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה ביני ובין הבן שלי.‬
‫עם כל הכבוד, אדוני, הבן שלך כבר מבוגר.‬
‫אני אדבר עם אבא שלי.‬ ‫ -לא, סליחה,‬
‫לא רציתי להתערב, אבל לא התאפקתי.‬ ‫אני מצטערת.‬
‫הבן שלך עצמאי, יש לו חיים משלו,‬ ‫והוא לא צריך להסתפק בעגבניות.‬
‫סליחה.‬
‫אני מתנצל בשמה.‬ ‫-היא צודקת.‬
‫אתה חייב להתייחס לעבודה ברצינות.‬ ‫-בסדר.‬
‫נדבר בדרך למשרד.‬
‫טטו?‬ ‫-הוא עוד לא הגיע.‬
‫מה? טטו?‬
‫לא משנה. מה יש?‬
‫מחפשים אותך שם.‬
‫שמעתי שאבא שלך נפגש הערב עם המשקיעים.‬ ‫-באמת?‬
‫ושמעתי שגם אתה תהיה בפגישה.‬
‫כן?‬
‫ברור.‬
‫אני מבין שאתה מנסה להתחיל מהתחתית,‬
‫אבל אני חייב להכין אותך לשחות עם הכרישים.‬
‫בסדר.‬
‫אפשר לפחות להציע מסעדה?‬
‫מקום נחמד.‬
‫בטח.‬
‫אחי.‬ ‫-יש לנו בעיה.‬
‫אבא רוצה שאלך לפגישה עם המשקיעים.‬ ‫-אלנה חושבת שאני הולך.‬
‫בחרתי מסעדה ליד הלואאו של פאולה.‬
‫אלך אליה ישר אחרי הפגישה.‬ ‫-אלנה רוצה לבוא איתי.‬
‫מה אגיד לה?‬ ‫-שהיא לא יכולה.‬
‫אלנה לא תוותר. היא תמצא דרך לבוא,‬ ‫ואז היא תגלה שאתה שם במקומי.‬
‫תאכלו באותו מלון,‬
‫מלון פיירמונט בקופקבנה,‬ ‫אבל במסעדה ליד הבריכה.‬
‫בסדר. ואבא שלך והמשקיעים?‬
‫נקבל את השאר אחרי ארוחת הערב.‬
‫אבל מה אני אגיד?‬ ‫-אל תגיד כלום.‬
‫חייבים להגיד משהו, לא?‬
‫תירגעו! אני רגיל לאירועים של עשירים.‬
‫עדיף לא לומר דבר.‬
‫אתם רואים, חבר'ה? הוא עשיר ליום אחד,‬ ‫וככה הוא מתייחס אלינו.‬
‫מר טאודורו?‬
‫אני מר טאודורו.‬
‫כמה טוב לראותך שוב!‬ ‫-העונג כולו שלי.‬
‫בן!‬
‫ילד שלי!‬
‫שלום. אני אלנה.‬
‫היי.‬
‫שלום, מה שלומך? הכול בסדר?‬
‫הוא לא מדבר.‬ ‫-מה?‬
‫הוא לא מדבר פורטוגזית. הוא צרפתי.‬
‫אין בעיה. אני מדברת קצת צרפתית.‬
‫את מדברת גרמנית?‬ ‫-לא.‬
‫הוא גרמני. התבלבלתי.‬
‫אני שמח מאוד שהצטרפת לצוות שלנו, טטו.‬ ‫-אני עדיין צריך לזכות במשרה, לא?‬
‫המשרה שלך. סידרתי הכול.‬
‫אל תעשה את זה. בבקשה.‬
‫- לואאו רפואי -‬
‫תראי מי הגיע.‬
‫מה קורה?‬ ‫-מזל טוב!‬
‫לוזר!‬
‫איפה טטו, לכל הרוחות?‬
‫אני כבר חוזרת.‬ ‫-לא.‬
‫לא עכשיו. לא!‬ ‫-אני כבר חוזרת.‬
‫אני צריך לשירותים. אני כבר חוזר.‬
‫למה צריך פיתוח כישרונות בחברה?‬
‫חברות שמשקיעות בפיתוח כישרונות‬ ‫משיגות תוצאות טובות יותר.‬
‫חכם מאוד מצידכם להשקיע בטרנקוזו.‬
‫זו שיטה מוכחת‬ ‫לשכור את המועמדים המוכשרים ביותר.‬
‫מזל טוב לרופאה הכי יפה בברזיל!‬
‫תודה.‬ ‫ -חבר'ה,‬
‫נרים כוסית?‬ ‫-בטח.‬
‫קדימה.‬ ‫-אחד לך.‬
‫תודה.‬ ‫-אחד לך ואחד לי.‬
‫לחיי...‬ ‫-רגע, חכי.‬
‫אני לא יכול לעשות לחיים עם הכוס הזאת.‬ ‫-לא?‬
‫לא, בכוס הזאת יש מטרייה ורודה.‬
‫עדיף שפאולה תיקח אותה.‬
‫לא, זו רק מטרייה.‬ ‫-בחורים... עזבי, שיהיה.‬
‫לחיים!‬ ‫-פאולה, לא. זה...‬
‫מזל טוב לנו!‬ ‫-אל תשתי את זה.‬
‫- פיירמונט -‬
‫טטו!‬
‫-אלוהים!‬
‫טטו! אלוהים ישמור! אתה בסדר?‬ ‫-אחזיק את זה בשבילך.‬
‫כואב לי נורא ברגל.‬ ‫-איפה?‬
‫בכל מקום.‬
‫אני לא יכול לזוז.‬ ‫-אתה רוצה משכך כאבים?‬
‫כן.‬ ‫-תפתח את היד.‬
‫הנה.‬
‫קח.‬ ‫-תודה.‬
‫-לא! אל תשתה את זה!‬ ‫-רק שלוק קטן עם הגלולה.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אתה משוגע. בוא...‬
‫מה היה בגלולה שנתת לי?‬
‫ראיסה נתנה לך.‬ ‫-אני מרגיש מעולה!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני צריך לשירותים.‬ ‫-לא, טטו. פשוט תיכנס לים.‬
‫לא. השתגעת? זה מביך.‬
‫אני כבר חוזר.‬ ‫-אתה כזה לחוץ!‬
‫טטו, איפה אתה?‬
‫לעזאזל, טטו! חיפשתי אותך!‬
‫היה מישהו בפנים. חיפשתי שירותים אחרים.‬
‫בבקשה, אל תתערב.‬ ‫המועמד הטוב ביותר צריך לנצח. זה הכלל.‬
‫הכלל שהמצאת.‬
‫כבר פיניתי בשבילך את משרת המנהל הזוטר.‬
‫המשרה של מוניק?‬
‫פיטרת את מוניק בגללי?‬
‫תגיד לי, אתה נהנה לעבוד עם עגבניות?‬
‫כן. זה מוצר שיש לו ביקוש גבוה.‬
‫עגבניות הן חומר גלם של הרבה מוצרים:‬ ‫קטשופ, רטבים, ממתקים...‬
‫הקליפה שלהן סיבית.‬ ‫-אתה בסדר, בן?‬
‫אפשר להכין מהן הכול.‬
‫שפתון עגבניות, ליקר עגבניות,‬ ‫עט עגבניות, ז'קט עגבניות...‬
‫והן גם גדלות בכל מקום,‬
‫לא רק במטעים גדולים כמו שלנו.‬
‫אני יכול לדמיין עיירה שלמה‬ ‫שבה עגבניות גדלות על גגות,‬
‫ומלמעלה רואים רק עגבניות.‬
‫עגבניות!‬
‫עגבניות בכל מקום!‬
‫אני חייב לענות. אבל אתם...‬
‫תמשיכו לדבר על כל הדברים הנפלאים‬ ‫שיש לפרי המדהים הזה להציע.‬
‫כי, כידוע לכם, עגבנייה היא פרי!‬
‫אלוהים, הוא שר נורא.‬
‫טטו?‬
‫מה קרה? למה אתה בחליפה?‬
‫הפתעה!‬
‫אתה משוגע, נכון?‬
‫תישארי כאן.‬
‫אחי, אפשר את הגיטרה?‬ ‫-בכיף. לך על זה.‬
‫פאולה, זה בשבילך.‬
‫"דמייני מה יקרה‬
‫אם נהיה‬
‫קצת יותר נועזים ב..."‬
‫תפסיק.‬
‫"דמייני מה יקרה‬
‫אם נהפוך‬
‫את הידידות שלנו לסיפור אהבה יפהפה‬
‫שימי לב, תראי איך אנחנו מתנהגים‬
‫אנחנו כבר מאושרים יותר מהרבה זוגות‬
‫תשתחררי מהפחדים ותני לזה לקרות‬
‫יש לי הצעה בשבילך‬
‫את, אני, שני ילדים וכלב‬
‫שמיכת פוך‬
‫סרט טוב בקור של אוגוסט‬
‫מה את אומרת? מתאים לך?"‬
‫מתאים לך, פאולה?‬
‫"אני, את..."‬
‫טטו!‬ ‫-"...שני ילדים וכלב..."‬
‫טטו, תיזהר!‬
‫טטו!‬
‫אלוהים!‬
‫טטו!‬
‫מה קרה לך?‬ ‫-כלום, אני בסדר.‬
‫אתה מתנהג מוזר. הכול בסדר?‬ ‫-כן. נהדר.‬
‫לעזאזל, שכחתי.‬ ‫-מה שכחת?‬
‫את הארנק שלי.‬
‫חכי כאן.‬ ‫-טטו.‬
‫הנה אנה.‬ ‫-היי!‬
‫בת דודה! איזה כיף שבאת!‬
‫הצלחתי לתפוס את האוטובוס האחרון!‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב, תודה.‬
‫תגידי, מה טטו עושה פה?‬
‫הוא יוצא עם החברה שלי פאולה. זוכרת אותה?‬
‫פאולה, בואי הנה.‬
‫זוכרת את בת הדודה שלי אנה מפאצ'י?‬ ‫-כן. מה שלומך?‬
‫אז עכשיו יש לנו נסיכת עגבניות?‬
‫"נסיכת עגבניות"?‬
‫בעבודה שלי, אם מחפשים מספיק טוב,‬
‫מוצאים אוצרות במקומות לא צפויים.‬
‫כדאי לך לחפש בפח האשפה של הבניין שלנו.‬ ‫-עשירים זורקים לזבל דברים מדהימים.‬
‫תסלחו לי לרגע. אני כבר חוזר.‬
‫מהר, תוריד את החליפה.‬ ‫-אני?‬
‫תן לי אותה. קדימה!‬
‫אני לא מחליף חליפות, טטו.‬ ‫-אני צריך את החליפה שלך. בבקשה!‬
‫נו כבר, אני ממהר!‬ ‫-תירגע, אחי!‬
‫אני מתפשט הכי מהר שאני יכול.‬
‫מה אגיד בשולחן?‬ ‫-כלום.‬
‫תישאר כאן, אני אלך להגיד שלום לאבא,‬ ‫אמציא תירוץ ואחזור. ברור?‬
‫טטו? איגור?‬
‫לא יכולתם לבחור זמן טוב יותר לעשות...‬
‫את מה שאתם לא עושים?‬ ‫-השתגעת? זה לא מה שאתה חושב!‬
‫חשבתי שאני יכול לסמוך עליך, טטו!‬
‫אל תטרח לחזור לשולחן. אני אמציא תירוץ!‬
‫נדפקתי.‬
‫אתה נדפקת? אתה הבן שלו! אני הבן של העוזרת!‬
‫אתה תמיד חושב רק על עצמך!‬ ‫-זה לא זמן טוב. בסדר?‬
‫אין לך ראש לזה, נכון?‬ ‫טוב, לי אין ראש אליך היום.‬
‫שיט!‬
‫היי.‬
‫מצאתי את הארנק שלי.‬
‫הוא מלא בכסף, נכון?‬
‫טאודורו טרנקוזו נטו?‬
‫אתה כזה שקרן, טטו!‬
‫אתה כזה שקרן! חיפוש קצר באינטרנט‬ ‫הראה לי איזה לוזר אתה.‬
‫אתה פתטי!‬
‫פאולה!‬
‫פאולה, את בסדר?‬
‫לא עכשיו, ויקטור, תעשה לי טובה.‬ ‫-מה הבעיה שלך?‬
‫הבעיה שלי?‬
‫אני אגיד לך מה הבעיה שלי, ויקטור.‬
‫הבעיה שלי היא שלמדתי קשה, השקעתי המון,‬
‫הייתי גאה בעצמי‬ ‫והרגשתי שמכבדים אותי בבית החולים,‬
‫עד שהתחלת להטריד אותי.‬
‫זאת הבעיה שלי!‬ ‫-להטריד אותך?‬
‫מי הטריד אותך, פאולה?‬
‫נו, בחייך. זה מדהים, לא?‬ ‫איכשהו הבוס אף פעם לא עושה שום דבר רע.‬
‫אמרתי לך כמה פעמים,‬
‫אני מחבב אותך.‬ ‫-ויקטור!‬
‫נתתי לך כמה הזדמנויות, לא?‬
‫אולי תיתני לי הזדמנות אחת?‬ ‫-עזוב אותי.‬
‫המלצתי שיקבלו אותך להתמחות.‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-עזוב!‬
‫תוריד ממנה את הידיים!‬
‫אתה יודע טוב מאוד‬ ‫שפאולה מתאימה לתפקיד יותר מכולם.‬
‫וכולם יודעים מה אתה זומם.‬ ‫אם תפגע בסיכויים שלה,‬
‫כולם ידעו למה עשית את זה.‬ ‫-אתן טועות.‬
‫בדיוק אמרתי לפאולה שהיא התקבלה להתמחות.‬
‫תודה, פרופסור,‬ ‫אבל אני כבר לא מעוניינת במשרה.‬
‫הרסת לי את העבודה בבית החולים.‬
‫פאולה, את בסדר?‬
‫טטו?‬
‫פאולה?‬
‫לא, טטו.‬
‫בוא.‬
‫אם תצטרכו אי פעם יועצת לפיתוח כישרונות‬ ‫או מגייסת עובדים, תתקשרו אליי.‬
‫אתן גם לך כרטיס ביקור, מר טאודורו.‬
‫תתקשר אליי.‬
‫לילה טוב.‬
‫-לילה טוב.‬
‫לילה טוב.‬
‫נהנית?‬ ‫-נהניתי ממש!‬
‫אבל אל תחשוב שתיפטר ממני בכזו קלות.‬ ‫שנלך אליך?‬
‫לא...‬ ‫-אה, נכון. אבא שלך שם.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫רוטב עגבניות זורם בעורקים‬ ‫של בני משפחת טרנקוזו.‬
‫דור אחר דור,‬
‫שכללנו את הטכניקות שלנו‬
‫ויצרנו את העגבנייה המובחרת הזאת.‬
‫עכשיו תקבלו הצצה מקדימה‬
‫לקמפיין השיווק שבני טטו עובד עליו.‬
‫זה קמפיין לרוטב העגבניות החדש שלנו,‬
‫המשלב בין מסורת וחדשנות,‬
‫והכי חשוב, אהבה.‬
‫טטו!‬
‫בבקשה, כולם, בואו איתי לחדר הבא.‬
‫שאלוהים יעזור לי.‬
‫מה קרה?‬
‫היית מסטול אתמול, אז החזרתי אותך הביתה.‬
‫אבל אל תדאג.‬
‫לא ניצלתי אותך.‬
‫סליחה.‬
‫מה קרה, אבא?‬
‫אתה יכול להסביר לי מה קורה פה?‬
‫מאז שהגעתי לכאן,‬ ‫ראיתי אותך עם שלוש בחורות שונות,‬
‫שלא לדבר על איגור!‬ ‫-תירגע.‬
‫ולמה לעזאזל השוער ישן במיטה שלי?!‬
‫אני לא יודע. זה לא מה שאתה חושב.‬
‫זה הרבה יותר גרוע, טטו! הרבה יותר גרוע!‬
‫ידעתי שאתה חסר אחריות, אבל קיוויתי שתתבגר!‬
‫אתה טועה!‬
‫השתניתי.‬
‫לצערי, קשה לי מאוד להאמין לך.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אפשר לישון אצלך?‬
‫מה?‬ ‫-אני לא יכול להישאר אצל אבא שלי.‬
‫אני לא רוצה ממנו כלום.‬ ‫-בסדר, אבל אני רוצה את האוטו שלי.‬
‫טוב, אתה יכול להישאר כאן, אבל תצטרך לעזור.‬
‫לנקות, לבשל ולטפל בתינוק, הבנת?‬
‫פאולה!‬
‫פאולה, אני רוצה לדבר איתך.‬ ‫-לא, טטו.‬
‫פאולה, בבקשה.‬
‫סליחה, אחי.‬
‫פאולה, תקשיבי לי. בבקשה, רק תקשיבי לי.‬
‫למה שאקשיב לך? שיקרת לי מהיום שנפגשנו.‬
‫שיקרתי כי לא ידעתי מי אני.‬
‫פאולה, כשאתה עשיר, אנשים משקרים לך.‬
‫אתה לא יודע מי חבר שלך באמת,‬ ‫ומי רק רוצה את הכסף שלך.‬
‫הבנתי. אז אתה חייב לשקר כדי לגלות מה האמת?‬
‫טטו, אם אתה רוצה חברים טובים,‬ ‫תהיה חבר טוב. זה פשוט.‬
‫כדי שיחשבו שאתה אדם טוב,‬ ‫אתה צריך להיות אדם טוב, ולא היית!‬
‫תביני...‬ ‫לא ידעתי מה אני רוצה. עכשיו אני יודע.‬
‫אני רוצה שנהיה יחד.‬
‫אני עוזבת.‬
‫התנדבתי לארגון שמציע שירותי רפואה באמזונס.‬
‫אהיה שם בתקופה הקרובה.‬
‫באמת?‬
‫באמת.‬
‫ברכותיי.‬
‫תודה.‬
‫בהצלחה.‬
‫זה נשמע מגניב.‬
‫טאודורו, אני חושב‬ ‫שזו קבוצת המתלמדים הכי טובה שהייתה לנו.‬
‫וטטו היה הטוב מכולם.‬ ‫-טטו?‬
‫הוא תופס יוזמה, הוא חכם,‬
‫הוא יחולל כאן שינוי.‬
‫מבחינתי, המשרה שלו.‬
‫סליו, תמיד כיבדתי אותך,‬
‫אז תכבד אותי ותגיד לי את האמת.‬
‫אני לא צריך שתלקק לי.‬
‫אני אומר לך את האמת. הבן שלך היה מעולה.‬
‫אם כי היה עוד מועמד מוצלח לא פחות.‬
‫זה טוב יותר. קדימה, תגיד לי.‬
‫למשל, הוא חשב על כל הרעיון לקמפיין.‬
‫כדאי לנו לשכור את שניהם.‬
‫לא, סליו, נשכור רק אחד.‬ ‫תבחר את המועמד הטוב ביותר.‬
‫הטוב ביותר, סליו.‬
‫קדימה!‬
‫קום! קדימה!‬
‫לא.‬ ‫-קדימה, בוא נלך!‬
‫זה היום שחיכית לו. בוא.‬
‫- ברכות לכל המתלמדים! -‬
‫היי, חמודי. איפה המפתחות של האוטו שלי?‬
‫אלוף!‬
‫שלום. מצטערת, אדוני,‬ ‫אבל אתה צריך לעבור מקום.‬
‫מה?‬
‫כן, בבקשה. המושב הזה שמור למנכ"ל החברה.‬
‫אלנה, עוד לא ערכתי ביניכם היכרות רשמית.‬
‫זה טאודורו טרנקוזו.‬
‫לא.‬ ‫ -אלנה ניהלה את תוכנית ההתלמדות שלנו.‬
‫לא. הוא לא...‬ ‫-שנתחיל את הטקס?‬
‫בטח.‬
‫ערב טוב.‬
‫אני רוצה להודות למנכ"ל החברה‬ ‫על שכיבד אותנו בנוכחותו...‬
‫מר טאודורו.‬
‫ולברך את כל המתלמדים שלנו.‬
‫לפני שאחלק את התעודות,‬ ‫אזמין לבמה את מר סליו,‬
‫והוא יכריז‬
‫מי מכם נבחר לתפקיד המנהל הזוטר.‬
‫סליו, בבקשה.‬
‫מנהל זוטר?‬
‫היו כמה וכמה מתלמדים מצוינים בקבוצה הזאת,‬
‫אבל לצערי, רק אחד יזכה במשרה.‬
‫והזוכה במשרה הוא...‬
‫טטו.‬
‫תעלה לבמה!‬
‫מה קרה? לך.‬
‫זה לא אני.‬
‫זה אתה. קדימה.‬
‫הנה הוא בא!‬
‫מה קורה?‬ ‫-אסביר לך אחר כך.‬
‫איגור?‬
‫ברכותיי.‬
‫מה קורה פה, סליו?‬
‫אני רוצה להודות לכולכם על ההזדמנות.‬
‫אבל אני לא יכול לקבל את המשרה...‬
‫כי אני לא טטו.‬
‫טטו, בוא הנה!‬
‫זה טטו.‬
‫מי יקבל את המשרה?‬ ‫-אף אחד.‬
‫בדיוק.‬
‫המשרה נלקחה שלא בצדק...‬
‫ממישהי שראויה לה הרבה יותר ממני.‬
‫אני רוצה להתנצל בפנייך, מוניק.‬
‫ולהתנצל בפני כולכם על המצב שיצרתי.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה. תסלחו לי.‬
‫טטו.‬ ‫-טטו.‬
‫טטו הזה.‬ ‫-טטו הזה.‬
‫אתה הולך בלי לדבר איתי?‬
‫איבדתי את העבודה שלי‬ ‫בגלל התוכנית המטומטמת שלך?‬
‫לא ידעתי.‬
‫לא התכוונתי שיפטרו אף אחד בגללי.‬
‫לא ידעתי שתחבבי אותי...‬
‫ליתר דיוק, את טטו.‬
‫לא אכפת לי מטטו.‬
‫כל החיים שלי אכלתי חרא‬ ‫מבחורים כמו טטו, שהקטינו אותי וזלזלו בי.‬
‫נמשכתי הרבה יותר לרגישות שלך,‬
‫לטוב הלב שלך‬
‫ולחיוך המקסים שלך,‬
‫מאשר לסטטוס שלך כיורש עשיר.‬
‫אז את לא כועסת שאני הבן של העוזרת?‬ ‫-הבן של מי?‬
‫אין לי כסף בכלל,‬
‫אני גר עם ההורים שלי...‬ ‫-תפסיק לדבר לפני שאשנה את דעתי.‬
‫זו הייתה התערבות. הפסדנו, ואיגור ניצח.‬
‫רק כי כולם חשבו שהוא הבן של הבוס!‬
‫לא מגיע לו לקבל את המכונית.‬
‫רגע! אני מסכים איתך.‬
‫אני לא רוצה את המכונית.‬ ‫-לא, חכה.‬
‫תירגע, אל תהיה פזיז.‬ ‫ברור שאתה רוצה את המכונית. מה יש לך?‬
‫קח, טטו.‬ ‫-לא.‬
‫אין מצב, התערבות זו התערבות.‬
‫בסדר, אבל אני רוצה את המכונית שלי.‬ ‫תן לי את המפתח.‬
‫בסדר. אני לא צריך את המכונית.‬ ‫-לא. היא שווה לפחות 75,000 דולר.‬
‫הוא רוצה אותה. הוא ניצח בהתערבות.‬ ‫-קחי.‬
‫תודה.‬ ‫-לא, חכה רגע!‬
‫חבר'ה, מה דעתכם שכולם יקבלו את המכונית?‬
‫איך? תמכרו אותה ותחלקו בכסף?‬
‫שלושתכם?‬
‫לא נחלוק בכסף. נשקיע אותו.‬
‫אלוהים ישמור. במה נשקיע?‬
‫במשהו שיביא אותנו לאנשהו.‬
‫- כעבור שנה -‬
‫הפתעה!‬
‫- מזל טוב, טטו! -‬
‫יום הולדת שמח, ילד שלי. תמיד האמנתי בך.‬
‫גם אני!‬
‫בשניכם!‬
‫מזל טוב, שותף.‬ ‫-תודה, חברים,‬
‫אבל באמת שלא הייתם צריכים.‬
‫אני מסכימה, אבל לא הייתה לי ברירה,‬ ‫הקהילה החליטה.‬
‫כן, אין ברירה.‬
‫- יום הולדת שמח -‬
‫מזל טוב.‬
‫זהו, עכשיו כולם כאן.‬ ‫-נכון.‬
‫היי.‬
‫עבר הרבה זמן.‬
‫נכון?‬
‫מה שלומך?‬
‫אני בסדר. ואת?‬
‫הייתי חייבת לבוא. הייתי סקרנית.‬
‫הייתי ברוריימה כששמעתי על הפרויקט שלך.‬
‫הסתקרנתי מאוד.‬ ‫-רוצה סיור?‬
‫כן.‬ ‫-שנלך?‬
‫כן.‬ ‫-אחרייך.‬
‫סליחה.‬
‫אבא שלך?‬ ‫-כן, הוא אחד הלקוחות שלי.‬
‫הלקוחות שלנו, ליתר דיוק.‬
‫אני שותף בחברה עם מוניק ואיגור,‬ ‫שלומד עכשיו במכללה,‬
‫ואשתו אלנה עובדת אצלנו.‬
‫היי.‬ ‫-היי! פאולה, נכון?‬
‫כן, אחת הידידות "המפורסמות".‬
‫שאראה לך את הפרויקט?‬ ‫-תסלחו לנו.‬
‫בסדר.‬ ‫-נתראה.‬
‫כל דייר יכול לגדל עגבניות מובחרות‬ ‫כדי להגדיל את ההכנסות שלו.‬
‫הכול אורגני. זה די מגניב.‬
‫וואו!‬
‫- נטו טטו -‬
‫"נטו טטו"?‬ ‫-זה לא היה רעיון שלי.‬
‫טטו...‬
‫מרשים מאוד.‬
‫פאולה, תודה ענקית.‬
‫לא הייתי מי שאני היום אילולא פגשתי אותך.‬
‫תראי.‬
‫תראי איזה יופי.‬
‫היא יפהפייה!‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫היא שלנו.‬
‫מה את עושה?‬
‫סליחה!‬
‫חיכיתי לזה הרבה זמן.‬
‫מרוצה?‬
‫עוד לא.‬