Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NECROPOLA BUBASTEUM DIN SAQQARA, EGIPT
‎- Dle Hamada! ‎- Da, șefule?
‎E ceva acolo.
‎Stai așa, Ghareeb, cobor.
‎Acolo.
‎Ce este?
‎Acolo a apărut ceva.
‎Doamne, cât praf!
‎De asta m-am oprit.
‎Nu știu ce e.
‎În movila de țărână.
‎Bine, fă-mi loc.
‎Doamne Dumnezeule!
‎Ce e?
‎E ceva uimitor.
‎E zeița-pisică, Ghareeb!
‎Doamne!
‎Cum naiba a ajuns aici?
‎UN DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
‎În noiembrie 2018, ‎o mică echipă de arheologi egipteni
‎care căutau morminte ‎într-un cimitir străvechi
‎a făcut o descoperire colosală.
‎Să descoperi un mormânt complet
‎e incredibil.
‎Prima dată când am intrat
‎era să leșin de bucurie!
‎Patru mii de ani, ascunși!
‎Neatins până atunci.
‎Un mormânt de necuprins!
‎Ceva absolut incomparabil.
‎O poveste străveche prinde viață ‎sub dunele deșertice la vest de Cairo.
‎O descoperire unică, ‎așa cum a fost numită în Egipt.
‎…un mormânt atât de bine păstrat ‎încât a fost numit
‎„cea mai mare ‎descoperire din ultimele decenii”.
‎Neatins vreme de 4.400 de ani.
‎Ziare, reviste, televiziune.
‎Tot mapamondul vorbea despre mormânt.
‎Descoperire rară în Egipt.
‎Ministrul Antichităților spune ‎că s-a descoperit un mormânt privat
‎aparținând unui oficial ‎din a cincea dinastie a faraonilor.
‎E cea mai recentă descoperire din Egipt.
‎Șeful Consiliului Antichităților din Egipt ‎spune că urmează și altele…
‎…e foarte bine păstrat ‎și ne va ajuta să înțelegem mai bine
‎viața de atunci.
‎Acest mormânt
‎e un mormânt unic.
‎Această culoare…
‎această înscripție…
‎și aceste statui într-un mormânt privat?
‎Nu s-a mai văzut așa ceva în Egipt.
‎Mă numesc Mohammad Mohammad Yousef.
‎Sunt doctor în egiptologie.
‎De la început, ‎când am descoperit mormântul,
‎am găsit numele Wahtye.
‎Wahtye e proprietarul mormântului.
‎Dar nu știm nimic despre acest bărbat.
‎Vom citi hieroglifele ca să aflăm.
‎Cine e Wahtye?
‎Cum se face că are un mormânt ca acesta?
‎E un mister.
‎De obicei, când găsim un mormânt,
‎dezgropăm puțuri funerare ‎din vremurile străvechi.
‎Dar, uneori, ai o surpriză.
‎Când am curățat solul,
‎am găsit patru puțuri pline cu nisip.
‎În acea zi, nimeni n-a dormit.
‎Am visat.
‎Fiindcă, dacă găseam după 4.500 de ani ‎toată familia îngropată în acele puțuri,
‎ar fi fost mai bine ‎decât dacă am fi găsit aur.
‎Ar fi fost ceva incredibil pentru noi.
‎Mă numesc Hamada Mansour.
‎Sunt arheolog
‎și membru al misiunii egiptene ‎din necropola Bubasteum.
‎Dl Ahmed Zikrey e coordonatorul meu.
‎Tot el mi-a predat istoria ‎în școala primară.
‎- Ai întârziat. ‎- Scuze, șefule.
‎În fiecare zi, începem călătoria…
‎din lumea celor vii…
‎spre lumea celor morți…
‎Saqqara.
‎Să lucrez la Saqqara
‎e un noroc, ‎fiindcă îmi place mult istoria.
‎În doar câteva minute, ‎treci prin spații verzi și aglomerație
‎și ajungi brusc în deșert.
‎E uimitor.
‎Saqqara e un loc magic.
‎Secretul farmecului său
‎stă îngropat în nisip: ‎comori care datează de peste 5.000 de ani.
‎Toate în umbra Piramidei Terasate, ‎cea mai veche piramidă de piatră din lume.
‎Pentru mine, Saqqara e cel mai important ‎sit arheologic din Egipt.
‎Toți egiptologii ‎trebuie să vină la Saqqara
‎ca să învețe istoria ‎de la început până la sfârșit.
‎Necropola Bubasteum, ‎unde am găsit mormântul lui Wahtye,
‎e un cimitir străvechi ‎de pe dunele din est,
‎la mai puțin de un kilometru ‎de Piramida Terasată.
‎Am început săpăturile ‎în primăvara lui 2018.
‎Toată echipa e egipteană.
‎Se lucrează greu în condițiile acelea.
‎Dacă în oraș sunt 26 de grade,
‎aici sunt 32 sau 33 de grade.
‎E o muncă epuizantă.
‎Iar praful… Doamne!
‎Noi suntem cei mai potriviți ‎pentru a da glas strămoșilor,
‎fiindcă sunt ai noștri.
‎Suntem mai aproape de ei decât străinii.
‎Dl Sabry e directorul general.
‎El coordonează toată operațiunea.
‎El și familia lui locuiesc practic aici.
‎Șeful de echipă Mustafa ‎răspunde de muncitori.
‎- Un grup aici, dle șef Mustafa. ‎- Da.
‎Grupul numărul unu.
‎Dr. Mohammad Yousef ‎e directorul sitului.
‎Îi admir reputația de arheolog,
‎așa că stau pe lângă el ca să mă învețe.
‎De când am descoperit mormântul, ‎așteptăm să dezgropăm puțurile
‎să întregim povestea lui Wahtye ‎și a familiei lui.
‎Dar până în acest moment, ‎nu am putut lucra în interior.
‎Mai întâi, ‎avem de descifrat povestea lui Wahtye
‎cu ajutorul celor scrise pe pereți.
‎De la descoperire, ‎experții au decodificat mormântul,
‎căutând indicii despre Wahtye ‎și familia lui.
‎Hai să lucrăm pe contur.
‎După ce se termină descifrarea, ‎va începe săparea puțurilor.
‎Așteptăm de vreo trei luni
‎și am lucrat doar la exterior.
‎Scopul nostru e să găsim un nou mormânt.
‎L-am descoperit pe Wahtye,
‎deci e posibil ‎să găsim încă un mormânt în zonă.
‎E o teorie. Poate e corectă, poate nu.
‎Trebuie să terminăm lucrul în zona asta
‎înainte de sfârșitul sezonului.
‎Peste șase săptămâni, ‎la începutul lunii sfinte din Ramadan,
‎fondurile pentru lucrările din sit ‎se vor termina.
‎Avem sute de oameni ‎care lucrează la misiune.
‎E singura lor sursă de venit.
‎Toată echipa speră să revină la anul.
‎Dar nu e sigur că toți se vor întoarce.
‎Deoarece e posibil ca guvernul ‎să nu ne mai finanțeze.
‎Ca să obțină fonduri și să continue,
‎echipa are nevoie de o descoperire majoră ‎înainte de sfârșitul sezonului.
‎Suntem siguri că vom găsi ceva,
‎dar timpul trece.
‎Vine Ramadanul.
‎Deci trebuie să găsim ceva ‎care să ne termine treaba.
‎MARTIE 2019
‎ȘASE SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA RAMADAN
‎Ce e, Mahrous?
‎Să văd.
‎Ați găsit ceva?
‎Dă-ți mâna la o parte, Mahrous!
‎- Ține-o de sus! ‎- Hai, Tamer! Curăță.
‎E baza unei statui.
‎„Fie ca Ptah să-i dea…
‎toată…
‎toată viața… toată sănătatea…
‎toată viața lui…”
‎E un nume aici.
‎Începutul numelui nu e clar.
‎Am senzația că nu e om.
‎Ar putea fi Sekhmet.
‎Ne trebuie cealaltă bucată.
‎Ar fi bine.
‎- Asta e treaba ta, dle Hamada! ‎- Da, șefu'!
‎E foarte frumoasă!
‎Dr. Mohammad, ‎statuia asta e foarte ciudată.
‎Am găsit baza mai întâi, apoi corpul.
‎Se potrivesc.
‎Am continuat și am găsit capul.
‎Sunt niște statui frumoase aici.
‎Suntem aproape de templu.
‎Știm de ceva vreme ‎că stâncile estice din Saqqara
‎sunt de fapt locul lacașelor de cult ‎pentru animale.
‎Unul dintre cele mai importante ‎a fost Bubasteum.
‎Mă numesc Salima Ikram
‎și sunt arheolog funerar și arheozoolog.
‎Bucata asta e importantă. Asta nu.
‎Sunt specialistă în mumii de animale.
‎Dragă, puțin mai încoace.
‎Bubasteum era un lăcaș de cult și templu
‎dedicat zeiței Bastet.
‎E zeița maternității, ‎a frumuseții și a iubirii,
‎adeseori înfățișată ca o pisică ‎sau o femeie cu cap de pisică.
‎Îmi plac pisicile astea mici.
‎Mici, dar frumoase.
‎Ca orice zeiță egipteană, ‎Bastet este calmă, dar și înfricoșătoare.
‎Calmă ca o pisică, ‎când este drăguță și jucăușă
‎și are grijă de pisicuțele ei.
‎- Uite, o pisicuță! ‎- Da.
‎Humerusul, două…
‎Și radiusul. Cel de acolo.
‎Și e înfricoșătoare ca o leoaică.
‎E și zeița răzbunării și a molimilor,
‎numită Sekhmet în această postură.
‎Ai grijă cu săpăliga.
‎Ce e? Sekhmet?
‎Să dea Domnul!
‎Ce exemplar minunat!
‎Zice: „Pentru Sekhmet, ‎preaiubita zeului Ptah…
‎Să-i dea ei toată sănătatea
‎și toată plăcerea,
‎asemenea lui Ra, în vecii vecilor”.
‎Frumos.
‎Să fii primul care ține așa ceva în mână
‎după mii de ani…
‎Milioane de oameni visează să facă asta.
‎ZEIȚA SEKHMET - STATUIE DIN CERAMICĂ ‎CIRCA 500 - 300 Î. HR.
‎Lucrăm afară, ‎dar suntem pregătiți să ne mutăm rapid
‎în interiorul mormântului.
‎Visăm să terminăm povestea lui Wahtye.
‎Cine e bărbatul ăsta?
‎„Preot Pur Regal.”
‎Preot Pur Regal. Unde e „Regal”?
‎Uite acolo. Vezi?
‎Dar e erodat.
‎- Ai dreptate. ‎- Vezi acum?
‎Da, exact. Ai dreptate.
‎Când citim un text hieroglific,
‎trebuie urmate anumite reguli.
‎Sunt părți din simbolul ‎„Moștenire divină”.
‎- Sau e doar imaginația mea? ‎- Sunt părți din…
‎Moștenirea divină.
‎Scrisul poate fi de la dreapta la stânga ‎sau invers.
‎De sus până jos sau chiar opusul.
‎După acest rând orizontal de hieroglife
‎vine conturul nordic ‎și aceste inscripții verticale.
‎Deci trebuie să aflăm direcția potrivită.
‎Un truc simplu ar fi să găsești pasărea.
‎Dacă e spre dreapta, începem de acolo.
‎Dacă e spre stânga, începem de la stânga ‎și vedem dacă se înțelege.
‎Cred că e „venerat…”
‎fiindcă partea asta ‎e restul simbolului fonetic
‎pentru „venerat”. Acestea trei.
‎- Urmat de „mare zeu”. ‎- Bine.
‎Bine, s-o citim.
‎„Wahtye,
‎Preot Pur Regal,
‎Păzitorul moștenirii divine,
‎Păzitorul corăbiei sacre,
‎Venerat…
‎ca un mare zeu, Wahtye. ”
‎E foarte clar.
‎Tu ai scris asta?
‎Scrie puțin mai citeț. Te implor!
‎Așa scriu eu. Ca geniile.
‎- Cum de înțelegi scrisul? ‎- Sunt singura.
‎De acolo vine bucuria.
‎Fiecare aspect discutat ‎îl dezvăluie și mai mult pe Wahtye.
‎În principiu, ‎Wahtye trebuie considerat a fi preot.
‎Preotul din acea perioadă ‎era unul dintre cei mai înalți oficiali.
‎Era persoana intermediară
‎între rege și popor, ‎între rege și zeul său.
‎Așa a reușit să construiască ‎acest mormânt minunat.
‎Wahtye, la prima mea impresie…
‎Îmi place!
‎Chiar dacă îl văd puțin cam egoist.
‎Și-a menționat deseori numele în mormânt.
‎A pus multe statui cu el.
‎Cincizeci și cinci de statui sunt multe!
‎S-a glorificat pe sine.
‎A vrut să spună:
‎„Sunt o personalitate puternică, ‎importantă.”
‎Voia să fie dus spre viața de apoi
‎în toată puterea,
‎complet sănătos.
‎A înfățișat o gamă largă de activități.
‎Vedem multe scene din viața de zi cu zi…
‎scene religioase…
‎cu viața de apoi.
‎Aici avem doar scene. Foarte frumos.
‎Scena e magnifică.
‎A avut grijă să înfățișeze totul ‎în detaliu.
‎Omul ăsta a vrut totul.
‎A vrut să ducă tot cu el în viața de apoi,
‎ca să zică: ‎„Voi fi stăpân pe toate astea în veci”.
‎Deoarece egiptenii antici ‎iubeau mult viața
‎voiau o viață de apoi fabuloasă,
‎iar calea sigură era un mormânt superb.
‎MORMÂNTUL PREOTULUI WAHTYE ‎CIRCA 2415 - 2405 Î. HR.
‎Construiau capele funerare, ‎deasupra pământului.
‎CAPELĂ FUNERARĂ
‎Apoi făceau un puț ‎până la sălașul subteran.
‎unde era îngropat mortul.
‎Scopul era să-ți conservi trupul,
‎ca sufletul să-l poată reanima.
‎Deasupra solului, ‎capela era frumos decorată
‎cu tot felul de scene ‎care arătau viața ideală
‎de care se vor bucura în eternitate.
‎Mai erau așa-numitele „uși false”,
‎pe unde intra și ieșea sufletul.
‎O parte a sufletului ‎putea intra în lumea de apoi.
‎O altă parte putea rămâne în mormânt,
‎iar când venea cineva la o discuție, ‎îl puteai asculta.
‎Întregul complex funerar ‎avea rolul unei mașini de înviere
‎care garanta trecerea în siguranță ‎din această lume la următoarea
‎pentru a trăi această existență fabuloasă ‎toată eternitatea.
‎Incredibil!
‎E un mormânt special.
‎Dar, din perspectiva mea,
‎acest mormânt conține multe enigme.
‎Acesta e un mormânt familial ‎și sunt prezentate anumite personaje,
‎cum ar fi Wahtye și mama lui,
‎cei patru copii ai săi
‎și soția lui.
‎Dar unele personaje lipsesc.
‎A avut un frate?
‎Numele lui a fost menționat deseori.
‎De ce?
‎E ca și cum ar spune: ‎„Mormântul ăsta e al meu!
‎E al meu, doar al meu!”
‎E prea mult!
‎Simt miros de conspirație ‎în acest mormânt.
‎Mă numesc Mustafa Abdo Sadek Mahmoud.
‎Sunt șeful săpăturilor de la Saqqara.
‎Sunt șef de echipă ‎fiindcă asta au muncit strămoșii mei.
‎Tatăl, bunicul și străbunicul meu ‎au fost toți șefi de echipă.
‎S-a transmis din generație în generație.
‎Acesta este pământul nostru.
‎Vin aici după muncă.
‎Copacii și palmierii aceștia ‎sunt aici din vremea faraonilor.
‎Cultiv și recoltez ca egiptenii antici.
‎Pe pereții lui Wahtye sunt multe scene ‎pe care le văd în viața mea de zi cu zi.
‎Oamenii cred că anticii trăiau în deșert,
‎pentru că acolo îi găsim acum.
‎Dar acesta este Egiptul ‎în care a trăit Wahtye.
‎Și credea că poate lua toate astea cu el.
‎Așa că și-a trăit viața ‎pregătindu-se pentru următoarea.
‎Vechii egipteni sperau că, după moarte,
‎vor trăi veșnic pe Câmpia Trestiilor,
‎care semăna mult cu Egiptul lor,
‎dar era mai bună.
‎Dar ca să ajungă acolo,
‎trebuiau să treacă ‎prin mai multe încercări în lumea de apoi.
‎Cele mai importante ‎s-au ținut în sala judecății,
‎în fața lui Osiris, ‎zeul morții și al învierii.
‎Ca să ajungă în paradis, ‎persoana stătea în fața a 42 de judecători
‎și jura că nu a comis anumite păcate.
‎„Nu am mințit,
‎n-am furat,
‎n-am ucis”.
‎Și tot așa.
‎După aceea urma „cântărirea inimii”.
‎Inima era pusă în balanță ‎cu penele adevărului și dreptății.
‎Dacă inima era mai grea decât penele,
‎acela era mâncat de un demon-crocodil
‎și se pierdea pe veci.
‎Dacă inima și penele erau în echilibru,
‎persoana era declarată „sinceră”
‎și începea călătoria ‎spre Câmpia Trestiilor.
‎Mâine la aceeași oră, șefu'.
‎Bine.
‎Nu întârzia, șefu'!
‎CINCI SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA RAMADAN
‎La zece metri vest de mormânt ‎se află cel mai vechi și mai adânc puț
‎lăsat neacoperit până acum.
‎Toată munca periculoasă o fac eu,
‎fiindcă, practic, ‎sunt singurul tânăr din echipă.
‎Mereu mi-au plăcut lucrurile grele, ‎nu cele ușoare.
‎Necropola Bubasteum, trebuie s-o spun…
‎e un loc foarte straniu.
‎Ne oferă mereu ceva neașteptat.
‎Și asta e un lucru minunat.
‎Ghareeb! Dumnezeule!
‎- Ce sunt toate astea? ‎- E ciudat.
‎Dumnezeule!
‎Nu…
‎Ce e asta?
‎Încă au giulgiul pe ei.
‎Uite ce obiect frumos, Ghareeb.
‎Ființa asta pe care-o văd acum e o pisică!
‎- Vezi câte sunt? ‎- Da.
‎Foarte multe!
‎Doar pisici?
‎- De unde le-au luat? ‎- Habar n-am.
‎Sunt atât de multe pisici, ‎încât e șocant.
‎Bună!
‎Ce e asta?
‎O pisică, nu-i așa, Ghareeb? Uite!
‎Vai de mine!
‎Dumnezeule! Asta nu e pisică, Ghareeb!
‎Să-l ducem la lumină.
‎Asta e ceva…
‎Ceva uimitor.
‎Există pisici atât de mari?
‎E cât nasul meu!
‎Vai de mine!
‎Întoarce-l.
‎Încet.
‎Bună!
‎Uite!
‎Gura e desenată!
‎Ochii, nasul.
‎Urechile.
‎O capodoperă!
‎Există vreo creatură în țara noastră
‎care să semene cu asta?
‎Nu.
‎Dacă ai avea o pisică așa mare, ‎ce ai face cu ea?
‎Aș speria copiii cu ea!
‎Ar putea fi o pisică?
‎Unde vom pune toate astea, Ghareeb?
‎Nu știu.
‎- Toate sunt pisici? ‎- Nu.
‎Slavă Domnului!
‎Asta nu e o pisică.
‎E o mangustă?
‎Uite ce coadă și ce formă are, Ghareeb.
‎E un crocodil, șefu'.
‎Ghareeb, ia-l și pune-l deoparte.
‎- Sigur. ‎- E diferit de celelalte.
‎Mumie de crocodil, șefu'.
‎Cred că am terminat, Ghareeb.
‎Le scoatem de-aici și ieșim la aer curat.
‎Trimite-ne o cutie pe două cârlige!
‎Vreau să spun ceva.
‎De când am început lucrul în necropolă
‎pisicile de-acasă fug când mă văd.
‎Le e frică de mine!
‎Nu se comportă ca înainte cu mine.
‎Când una fuge, îi spun „Ai tot dreptul.
‎Tocmai ți-am dezgropat strămoșii
‎și i-am depozitat”.
‎Se teme că-i fac același lucru!
‎Din câte știm, ‎oamenii nu-și dădeau pisica drept ofrandă.
‎Cele aduse ca ofrande ‎erau cumpărate de la preoți.
‎Asta e drăguță.
‎E un moment special în Bubasteum.
‎Deci credem că preoții le creșteau
‎și le închiriau
‎sătenilor din zona Saqqara,
‎iar aceștia le îngrijeau ‎și își făceau propriile ferme de pisici.
‎Cultul sacru al animalelor era astfel:
‎fiecare templu avea un animal
‎care se presupunea că reprezintă ‎manifestarea divină a zeiței sau zeului.
‎În timpul vieții, ‎această creatură era tratată ca un zeu.
‎O hrăneau, îi dădeau apă, o venerau.
‎Oamenii aduceau ofrande acestei ființe.
‎E un cap de bronz frumos!
‎Ofereau amulete și statui ‎din lemn, piatră, ceramică și chiar bronz.
‎Dar ofereau și mumii de animale, ‎fiindcă, desigur,
‎ideea era că, ‎dacă aduci ofrandă de sânge zeului,
‎atunci trebuia altceva, ‎nu lemn sau piatră.
‎S-a păstrat foarte bine ‎pentru ceva vechi de 2.500 de ani.
‎Unde se află Bubasteum
‎erau morminte vechi, ‎care fuseseră construite
‎în ultimii 2.000 de ani ‎de istorie egipteană.
‎Preoții le duceau în aceste catacombe
‎și le îngropau în morminte comune,
‎ceea ce găsim azi.
‎Cum merge?
‎Ca oricare altul, ‎am văzut pisici de toate mărimile.
‎Dar o pisică imensă ca asta?
‎N-am mai văzut.
‎Trebuie să testăm oasele ca să vedem ce e.
‎În mormânt, descifrarea zidurilor ‎se apropie de sfârșit.
‎Dovezile
‎că acest mormânt conține o enigmă
‎sunt substanțiale.
‎E ceva aici. ‎Ce e asta? Uite, Nermeen.
‎Nu există inscripție la fel ca asta ‎în mormânt.
‎Lângă prima ușă falsă ‎e o scenă cu un altar de ofrandă.
‎Stăpânul stă în fața unei doamne frumoase.
‎Văd niște lucruri ciudate.
‎- Totul e ciudat. ‎- Poftim?
‎Totul e ciudat, jur.
‎De obicei, bărbatul și soția lui.
‎Deci ne așteptam să fie Wahtye ‎și soția lui, Ptah-Weret.
‎Dar când am citit inscripția,
‎scria: „Soția lui, Merit-Min”.
‎Stăteam acolo…
‎cuprinși de uimire!
‎Pentru că Merit-Min…
‎era mama lui.
‎Și ne-am gândit: ‎„S-a însurat cu mama lui?””
‎Sigur că nu se poate. ‎E imposibil!
‎Numele au fost schimbate.
‎- Au fost modificate. ‎- Le-a înlocuit.
‎Numele fuseseră șterse.
‎Dacă duci palma de-a lungul zidului, zici:
‎„Aici s-a întâmplat ceva.”
‎Nu e Wahtye.
‎În tot mormântul e doar Wahtye.
‎- Aici e ceva diferit. ‎- O fi un hoț, atunci?
‎E un hoț!
‎La naiba!
‎Asta e tot? Nu!
‎Statuia principală!
‎Mă uit la trăsăturile ei…
‎Statuia asta e diferită.
‎Nu arată ca restul statuilor din mormânt.
‎E clar că statuia e diferită ‎față de celelalte.
‎Ceea ce mă convinge și mai mult
‎că aici a avut loc o conspirație.
‎Cred că Wahtye a invadat acest mormânt.
‎N-a fost al lui Wahtye de la bun început.
‎Cine e victima?
‎Victima e necunoscută.
‎Dar avem o teorie.
‎Da. Avem niște indicii.
‎Se menționează un frate.
‎Fratele lui Wahtye.
‎E menționat pe zidul de est.
‎Wahtye dedică un cântec
‎„pentru spiritul fratelui meu”.
‎De ce nu i-a pomenit numele?
‎Cred că i-a dedicat cântecul
‎ca să-i îmbuneze conștiința.
‎Se simte vinovat!
‎- Deci bărbatul nu e Wahtye? ‎- Nu e.
‎Ar putea fi fratele lui.
‎Toate aceste indicii
‎sugerează ca Wahtye a luat acest mormânt ‎de la fratele său.
‎Dacă Wahtye ‎a furat mormântul fratelui său…
‎N-AM FURAT
‎…va fi el pedepsit pe lumea cealaltă?
‎Nu cred că a avut un plan.
‎Pe ultimul zid consemnat de către noi, ‎zidul sudic,
‎am găsit un text lung care spune:
‎„Sunt cu judecătorii”.
‎S-a pus pe același nivel ‎cu cei care judecă.
‎Ca să-și poată ierta singur acest păcat.
‎N-AM FURAT
‎Se pare că era convins
‎că va scăpa de pedeapsă ‎și va ajunge în viața de apoi.
‎Dar există răspunsuri ‎pe care doar Wahtye le poate da.
‎Cât despre puțurile funerare,
‎una din descoperiri ‎ar putea răspunde la toate întrebările
‎și toate enigmele ‎din mormântul lui Wahtye.
‎Sunteți gata de marea surpriză?
‎Bine.
‎Doamne!
‎- Asta e a ta. ‎- Incredibil!
‎Uite ce față are!
‎- Incredibil. ‎- Ce față are!
‎Draguțo.
‎Doamne!
‎E enormă.
‎Nu credeam să existe pisică atât de mare.
‎Doamne! E uimitoare.
‎E cea mai mare mumie de pisici ‎pe care am găsit-o.
‎Văd o mustață.
‎Ca a lui Hamada!
‎- Da, ca a lui! ‎- A lui Hamada.
‎E foarte interesant.
‎Pe capetele altor mumii de pisici
‎apărea câte un scarabeu.
‎Nu arată a scarabeu, deși ar trebui.
‎Celelalte au scarabeii pictați pe cap.
‎Asta pare mai degrabă o albină.
‎E foarte ciudat. Neobișnuit.
‎Mai este și această parte…
‎Bună, scumpo!
‎…unde se vede blana.
‎Se vede blana!
‎- Se vede. ‎- Restul ei.
‎Bine.
‎Galben auriu, o culoare superbă.
‎Nu se poate.
‎Acum vei afla.
‎E totul OK?
‎Aici e capul.
‎Nu sunt sigură de ceea ce vedem,
‎dar capul, din păcate, e distrus.
‎E foarte mare.
‎Poți mări?
‎Se vede că e un pui,
‎fiindcă acești dinți ‎n-au ieșit aproape deloc din gingie.
‎Canini uriași, nu?
‎- Da. ‎- Sunt sus.
‎Dinții abia au început să iasă. ‎Dă mai jos.
‎Și mai jos.
‎Coloana vertebrală. Uită-te la ea.
‎Coloana vertebrală. Nimic nu e sudat.
‎E sigur un pui.
‎Și are o curbură în coloana vertebrală.
‎Deci, dacă ar fi întinsă cum trebuie, ‎ar avea mai mult de un metru.
‎- Da. ‎- Așa.
‎De la cap până la baza cozii.
‎Dar nu este o pisică domestică.
‎E prea mare pentru un linx,
‎nu e nici leopard sau ghepard.
‎Poate că structura e diferită, ‎pentru că e o specie diferită.
‎Da. Uite!
‎Bine, hai s-o vedem.
‎E doar o idee. ‎S-ar putea să mă înșel.
‎Vezi? Îți amintești cum se încruntă leii?
‎Poate că așa ar trebui să fie.
‎Au pictat aripile
‎pentru că, normal, are fiecare scarabeu.
‎Să vedem un pui. Ăsta e nasul lung.
‎Da! De asta nasul e atât de lung!
‎- Ești sigură? ‎- Da! Și culoarea.
‎E prima dată ‎în istoria știută a mumificării
‎-…când avem un leu. În Saqqara! ‎- O mumie de leu!
‎Sper!
‎Credem că, ‎pe baza semnelor pictate pe față,
‎e posibil să fie un leu mic. ‎Un pui de leu.
‎E extraordinar,
‎pentru că există povești ‎despre morminte cu lei,
‎iar unii dintre noi ‎le caută de foarte mulți ani.
‎Acum, logica ne indică templul Bubasteum.
‎E uimitor să te gândești
‎la ce ar putea acest leu să reprezinte ‎în privința cunoașterii culturii,
‎economiei ‎și religiei antice egiptene.
‎Asta schimbă și ceea ce credeam
‎despre modul în care vechii egipteni ‎interacționau cu animalele sălbatice.
‎Cum le creșteau sau le domesticeau,
‎cum le foloseau să se închine,
‎dar, la fel ca în cazul ‎celorlalte animale,
‎le creșteau și le ofereau drept ofrande.
‎E foarte palpitant.
‎O să-i spun lui Ghareeb: ‎„E un pui de leu, nu o pisică!”
‎Echipa va fi sigur recompensată.
‎PUI DE LEU MUMIFICAT ‎CIRCA 600 Î. HR.
‎APRILIE 2019
‎PATRU SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE RAMADAN
‎După luni de așteptare,
‎se fac ultimele verificări de siguranță ‎la tavanul crăpat al mormântului,
‎înainte de începerea săpăturilor.
‎Secțiunea asta s-a lăsat, ‎așa că am stabilizat-o.
‎E grozav. Genial.
‎Da.
‎Am așteptat atâta timp și vrem să începem.
‎Puteți începe, atunci.
‎De la prima intrare în mormânt
‎mă holbam la nisipul din puțuri.
‎Du-te și anunță muncitorii.
‎Mă întrebam ce vom găsi acolo. ‎Wahtye, secretele lui, enigmele.
‎Mai erau?
‎Speram zi de zi: ‎„Lăsați-ne să lucrăm înăuntru”.
‎Îmi voi pierde mințile!
‎Ascultați!
‎Da, șefule!
‎Putem începe lucrul în mormânt.
‎Restaurarea e completă ‎și totul e asigurat.
‎Multă muncă și bărbați tari!
‎Ați înțeles?
‎Să mergem!
‎Găsirea ocupanților inițiali ‎dintr-un vechi mormânt
‎ar fi fantastic.
‎Nu s-a reușit asta ‎în ultimii 60 sau 70 de ani.
‎Azi, cu abilitățile noastre tehnologice,
‎putem aplica pe trupurile în sine ‎tehnici de bio-arheologie.
‎Analiza scheletelor,
‎descoperirea bolilor de care sufereau.
‎Identificarea relațiilor, familiei.
‎Pune-le jos.
‎Ar fi o adevărată comoară.
‎Vom începe cu acest puț ‎și cel pe care stă Ghareeb.
‎În numele lui Allah ‎și Dumnezeu să ne binecuvânteze.
‎Ne trebuie date, nu obiecte.
‎Faceți un lanț.
‎Tu rămâi aici.
‎Ia-l pe umăr și scoate-l afară.
‎Avem statui, ziduri frumoase. ‎E de ajuns.
‎Dar avem nevoie ‎de mai multe informații despre el
‎pentru a rezolva enigmele scrise pe zid.
‎Pentru a înțelege ‎ce s-a întâmplat în viața lui.
‎Adunați toate cioburile.
‎Mai întâi vor fi săpate ‎cele două puțuri mici de lângă intrare.
‎PUȚ 1 ‎PUȚ 2
‎Nu se știe cât de adânci sunt.
‎Adunați toate fragmentele, Ghareeb.
‎Cu săpăturile în curs ‎și Ramadanul aproape,
‎căutarea altui mormânt ‎a fost și ea urgentată.
‎Uneori, când muncitorii lucrează,
‎simți că te întorci în timp multe secole, ‎pe vremea Egiptului antic.
‎Lucrezi cu aceleași materiale ‎folosite de vechii egipteni.
‎Uneori, descoperim aceleași coșuri ‎folosite de vechii egipteni.
‎Uneori, descoperim o daltă.
‎O dalta mică ‎pe care am folosit-o până acum.
‎E ca o continuitate.
‎Viața merge în aceeași direcție.
‎- Dle Ahmed! ‎- Da, Osama.
‎E ceva aici.
‎Ce e?
‎Da!
‎Pare un sarcofag de lemn.
‎Capul este îndreptat spre vest.
‎Să dezgropăm picioarele ‎și să mergem în direcția asta.
‎Osama, trebuie să ai mare grijă aici.
‎Ceva frumos. Un sarcofag minunat!
‎Cel mai bun sarcofag ‎pe care l-am găsit în starea asta.
‎SARCOFAG PICTAT ‎CIRCA 800 - 600 Î. HR.
‎Ca parte a misiunii mele ‎de secretar general,
‎trebuie să trec ‎pe la majoritatea siturilor din Egipt.
‎Misiunea asta ‎implică știință foarte importantă.
‎Deschiderea unui sarcofag. Ce vei găsi?
‎Uneori, găsim un sarcofag de lemn ‎cu mumia…
‎în perfectă stare de conservare.
‎Uneori, nu găsim nimic.
‎E posibil să-l fi făcut vechii egipteni, ‎dar nu e nimic în el.
‎Deci nimeni nu știe sigur ce poate găsi.
‎Încet.
‎Mumificarea înseamnă încercarea ‎de a-ți conserva imaginea.
‎Ce avem aici, Ashraf?
‎Parcă ar fi ars.
‎Egiptenii băgau un băț pe nas,
‎spărgeau osul, ‎intrau în creier, îl scoteau afară,
‎făceau o tăietură pe partea stângă
‎și scoteau organele interne.
‎Ficatul, plămânii, ‎stomacul și intestinele.
‎Deci, după ce toate organele interne ‎erau îndepărtate,
‎uscau trupul cu natron,
‎o combinație de bicarbonat și sare.
‎De ce arată ars?
‎Din cauza natronului ‎folosit la mumificare.
‎Deci un fel de…
‎reacție chimică?
‎Apoi înveleau trupul cu bandaje de in…
‎O femeie, cred.
‎…și recitau vrăji, se rugau ‎și ardeau tămâie.
‎Jumătatea de jos nu e atât de afectată. ‎Bandajul e bun.
‎Astfel, trupul se transforma ‎dintr-o creatură seculară
‎într-o ființă sacră.
‎Acesta era sfârșitul vieții tale ‎pe pământ.
‎Și începutul vieții tale în lumea de apoi.
‎Ideea de a mumifica trupul
‎a fost inspirată ‎din povestea lui Osiris și Isis.
‎Ea a avut un efect profund asupra felului ‎în care vechii egipteni își tratau morții.
‎Isis și Osiris erau frate și soră.
‎Osiris stăpânea lumea
‎dar a fost ucis de Seth, fratele lui,
‎apoi tăiat în bucăți ‎care au fost aruncate în tot Egiptul.
‎Isis era o magiciană.
‎A umblat prin Egipt, ‎a adunat toate bucățile
‎și le-a legat cu bandaje, ‎asta fiind prima mumificare.
‎Astfel, l-a readus la viață
‎și l-au avut pe fiul lor, Horus.
‎Horus a crescut ‎și a răzbunat uciderea tatălui său,
‎apoi a condus Egiptul ‎ca rege al vieții pe Pământ.
‎Osiris a devenit rege al lumii de dedesubt
‎și zeul morții și al învierii.
‎Acea credință în puterea mumificării ‎de a transcende moartea
‎era însăși esența credinței ‎din vechiul Egipt.
‎Spune-i dr. Mohammad ‎că l-a chemat șeful de echipă.
‎Dle Ahmed!
‎Au ajuns la podeaua puțului.
‎E o veste foarte proastă.
‎Nu știu de ce. Puțul e larg,
‎are cam un metru pătrat.
‎De obicei, puțurile astea sunt mai adânci.
‎Au cam șase sau șapte metri ‎până la cameră.
‎Dar, din păcate, ăsta s-a terminat repede.
‎Nu știm de ce. Am găsit și câteva…
‎fragmente din obiecte de olărit.
‎- De jos le-ați luat? ‎- Da.
‎- Și oasele? ‎- Da. Și osul ăla.
‎Deci sunt din puț. Nu e de bine.
‎Șefu', e foarte dezamăgitor.
‎Puțul s-a terminat.
‎Are doar 60 de centimetri adâncime. Atât.
‎Puțul 2 s-a terminat, ‎dar se continuă lucrul la puțul 1
‎Sunt Ghareeb Ali Mohammed Abushousha.
‎Lucrez ca săpător.
‎Lucrez aici de mult. ‎Tatăl meu a lucrat aici înaintea mea.
‎Acum patruzeci sau cincizeci de ani.
‎Când lucrez, ‎mă gândesc doar la ce e în fața mea.
‎Nu e doar săpat și atât.
‎Când ții săpăliga în mână,
‎trebuie să faci treabă.
‎Vei găsi ceva? Trebuie să fii pregătit.
‎Ai putea găsi o mumie, ‎un os, un fragment din ceva.
‎Trebuie să fii pregătit.
‎Un începător va strica acel lucru.
‎Mahmoud!
‎Mahmoud, vino aici!
‎Stai jos, Mahmoud.
‎Stai lângă mine. Bea niște ceai.
‎El e Mahmoud, fiul meu.
‎L-am adus să învețe meseria.
‎Când șeful de echipă îl va chema, ‎va avea experiență.
‎Dacă ar sta acasă, n-ar învăța nimic.
‎Atunci, n-aș fi fericit.
‎Fericirea mea e să-l știu aici cu mine.
‎Ce vezi?
‎Un perete, cred. Din cărămidă.
‎Pe care parte?
‎În partea de est.
‎- De est? ‎- Cam ciudat spre est, nu?
‎Ar trebui la vest.
‎- Glumești, Ghareeb? ‎- Jur, vorbesc serios.
‎Să știți că are ochii slabi ‎și mă îngrijorează.
‎N-am încredere în el.
‎Ai grijă!
‎Dacă îmi întreci așteptările, Ghareeb…
‎E în regulă.
‎Incredibil!
‎Da, e un zid.
‎Îmi amintește de zidul ‎care bloca mormântul.
‎Deci se pare că am avut dreptate?
‎Da, te voi răsplăti din plin!
‎Bine.
‎- E ceva din lemn. ‎- Ce?
‎Se vede ceva din lemn.
‎Cam trei centimetri de lemn.
‎Ceea ce văd acum este…
‎un capac.
‎Ai o senzație extraordinară
‎când dezgropi ceva vechi de 4.000 de ani.
‎Prima atingere după cea a egipteanului ‎care a sigilat-o.
‎Faptul că e mâna ta e ceva fenomenal.
‎E ciudat cât e de bine sigilat!
‎Cel care a sigilat-o zice:
‎„Să nu vină nimeni aici, ‎nimeni să nu se apropie.”
‎Pacea fie cu voi!
‎Cum merge?
‎Totul e bine. Slavă Domnului!
‎Hamada face o faptă eroică.
‎Locul e strâmt și încins. E groaznic!
‎Dar tu ești primul care-l dezgroapă, ‎Hamada!
‎E singura consolare, sincer.
‎Uită-te, Hamada. Ce vezi?
‎E noroi?
‎Da, noroi.
‎E de la apă.
‎Când ploaia a pătruns prin tavan,
‎a adus și pământ, ‎iar sarcofagul s-a umplut.
‎Va fi imposibil să-l scoți într-o bucată.
‎Ba nu. O să iasă intact.
‎E imposibil! ‎Ia blocul din stânga, mai întâi.
‎- Ăsta? ‎- Ca să-ți faci loc.
‎Bine.
‎Ți-am zis să nu pui mâna acolo.
‎N-am atins nimic. ‎Nici nu m-am apropiat!
‎Uite, în fața lui e un zid de beton.
‎A fost comprimat după ce a umplut golul.
‎Totul e solid, șefule.
‎Sarcofagul e plin cu noroi bine tasat.
‎- Și e un schelet înăuntru! ‎- Slavă Domnului!
‎O să adun oasele.
‎Incredibil…
‎Așteptăm de mult să aflăm ceva despre el.
‎Dă-mi lemnele.
‎Are doar 32 de centimetri.
‎A fost făcut pentru un copil mic.
‎Doctore!
‎Uite!
‎Un molar.
‎Șantierul pe care lucrez…
‎e un loc morbid în sine.
‎Sunt dinți.
‎Te afli în lumea morților.
‎Au putrezit.
‎În special, mormintele copiilor.
‎Mi se rupe inima ‎când văd rămășițele unui copil.
‎Acești dinți ‎sunt de la mumia de jos.
‎Sunt molari, dar sunt micuți.
‎Câți ani să fi avut?
‎Vreo 14 sau 15.
‎Am crezut că e un copil,
‎dar n-a fost doar unul.
‎Au fost mai mulți.
‎Adunăm toate oasele
‎și-l chemăm pe antropolog,
‎ca să vină și să le studieze.
‎Fiecare bucată de os ‎ne poate spune ceva.
‎Nu doar modul în care-au murit.
‎Sunt mai interesante ‎poveștile despre viața lor.
‎Cum au trăit?
‎Cinci…
‎Era sănătos? Era fericit?
‎Era trist?
‎Se poate afla de pe oase.
‎Mă numesc Amira Shaheen. ‎Sunt profesor de reumatologie
‎la facultatea de medicină, ‎Universitatea Cairo.
‎Lucrez aici pentru a examina oasele
‎care se dezgroapă în diverse misiuni.
‎O să le răsfir, apoi voi studia bucățile.
‎Când dr. Sabry m-a rugat să vin,
‎mi-a spus că sunt oase de copii.
‎Nu știm câte sunt.
‎Atât.
‎E important ‎să aflăm numărul de persoane.
‎Vrem să aflăm trăsăturile comune ‎sau caracteristicile oaselor.
‎Mai întâi spun: „Pacea fie cu tine”.
‎Simt că vin ‎și mă prezint cuiva care stă în fața mea.
‎Chiar dacă el sau ea sunt din bucăți.
‎Bucățile astea mici…
‎Mă port ca și cu un prieten.
‎Ăsta e humerusul drept. ‎Ar trebui să-l pun aici.
‎Nu știu cum pot „simți” oasele, ‎dar le simt. Le simți.
‎Asta e clavicula dreaptă ‎a unuia dintre ei.
‎În puțul de lângă ușă ‎erau oasele a doi copii adolescenți.
‎Avem osul sacru și celălalt mai mare,
‎iar amândouă sunt separate…
‎Unul dintre ei avea sub 20 de ani.
‎iar celălalt era mai mic de 18 ani.
‎Comparând mărimea oaselor,
‎cred că acestea ‎sunt ale celui între 18 și 20 de ani.
‎Da, iar acesta e mai tânăr.
‎Mai erau niște bucăți de os,
‎probabil aparținând unui copil mic, ‎având sub șase ani.
‎Cervicala.
‎La primul.
‎Din cele trei schelete ale primei cutii
‎deduc că familia avea o situație ciudată,
‎cu moartea a trei dintre copiii lor ‎în același timp.
‎Ce s-a întâmplat aici?
‎Conform statuilor găsite în mormânt,
‎îi avem pe Wahtye, mama lui, soția lui ‎și cei patru copii ai săi.
‎Noi avem acum doar trei copii.
‎Așa că vom căuta ‎și persoana lipsă din familie.
‎E clar că am terminat cu acest puț.
‎Muncitorilor le va fi mai ușor să lucreze.
‎Haide, Hashem, vom lucra în puțul ăsta.
‎PUȚUL 3
‎TREI SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE RAMADAN
‎Ce ai găsit?
‎Superb!
‎Ce e frumusețea asta?
‎Un mormânt complet din perioadă târzie, ‎circa 600 î. HR.
‎Vechi de peste 2.600 de ani.
‎Oasele s-au prăbușit, după cum vedeți.
‎S-au păstrat și obiectele ‎pentru viața de apoi.
‎Cutia, dle Ahmed?
‎Da! O cutie foarte frumoasă, Mustafa.
‎O piesă unică, dle Ahmed.
‎E un joc, dle Ahmed?
‎Senet.‎ Un fel de șah.
‎Știau să joace șah.
‎Vezi ce e înăuntru.
‎Ăsta e os.
‎Cred că făcea parte din joc.
‎Le aranjăm așa și putem juca.
‎Noi doi, dle Ahmed.
‎E un joc în genul șahului de azi.
‎Pe vremuri se numea ‎senet.
‎Nu știu exact cum se joacă.
‎Nu prea înțeleg, ‎pentru că aici avem 20 de pătrate.
‎Iar acolo avem 30.
‎Nu știu cum se joacă.
‎…14, 15, 17, 19.
‎Astea sunt oase.
‎Arată ca niște vertebre.
‎Unde se pun oasele?
‎- Nu știu. ‎- Nimeni nu știe cum să le aranjeze.
‎Pune-le una lângă alta.
‎PIESE DE SENET DIN LUT ȘI OS ‎CIRCA 600 Î. HR.
‎Dle Sabry!
‎Ce faci, Osama?
‎Șefule, e o gaură în stâncă!
‎Dle Sabry!
‎Ai o lanternă?
‎Mahdi, adu o lanternă!
‎Mai repede, Mahdi!
‎E un craniu.
‎Sunt două… trei cranii.
‎Pare că sunt mai multe trupuri.
‎Uită-te, șefu'.
‎Uite, e ceva frumos aici.
‎Unde?
‎Acolo! Vezi?
‎Acolo!
‎Pare un gol de vreo trei metri.
‎Cred
‎că această gaură ‎e din secolul 13 sau 12 î. Hr.
‎Vom curăța aici ‎ca să vedem unde e intrarea.
‎E undeva pe aici.
‎Hai să dăm totul jos.
‎Dă-mi mâna, Osama.
‎Foarte frumos, dr. Mohammad!
‎Curăță calea.
‎E o cameră funerară.
‎Am descoperit niște sarcofage de lemn
‎și niște oase.
‎Cred că mai e o intrare aici, ‎dr. Mohammad.
‎În apropiere, am mai găsit o gaură.
‎E o cavitate mare.
‎Dr. Mostafa a venit ‎și am început să dezgropăm sarcofagul.
‎Haide! Unu… doi… trei!
‎Ridică, Hamada!
‎Culorile sunt frumoase.
‎Cu toată puterea! Puneți osul!
‎Mișcă imediat!
‎Ridicați! Hai, băieți!
‎Ușurel!
‎Du-te cu ei, Ashraf!
‎Pentru mine și pentru Saqqara, ‎e ceva unic.
‎Unele misiuni lucrează două sau trei luni
‎și nu găsesc nimic.
‎Iar aici, după cum vedeți,
‎la fiecare 30 de secunde găsim ceva nou.
‎În tot acest an, ‎din aprilie până în aprilie,
‎avem trei depozite complete,
‎pline de capodopere, ‎iar cel din laboratorul doctorului Ashraf
‎va avea și el cutii pline cu capodopere.
‎Toate acestea s-au găsit aici, la Saqqara, ‎pe situl nostru.
‎SARCOFAG SCULPTAT ÎN LEMN ‎CIRCA 1295 - 1186 Î. HR.
‎Puțul 3 a ajuns la adâncimea de doi metri.
‎- Dr. Mohammad? ‎- Da?
‎Am găsit oase.
‎- Ce e acela? ‎- Un craniu.
‎Doar craniul? Nu e dintr-un sarcofag?
‎Uite, Osama. Ține!
‎Ai grijă, Osama.
‎E un cap…
‎- Un craniu? ‎- Da.
‎Restul oaselor sunt îngrămădite în colț.
‎Cred că au fost mai multe persoane.
‎Acest puț ni se pare ciudat.
‎Nu am găsit o cameră funerară în el.
‎Sunt doar doi metri și se oprește.
‎Dar am găsit rămășițele a două schelete.
‎Pare să fie în picioare, ‎pentru că oasele sunt așezate
‎de sus în jos.
‎Există și alte obiecte, dar sunt mici.
‎De ce i-au îngropat așa?
‎De ce n-au făcut sarcofag pentru fiecare?
‎Cred că au fost îngropați în grabă.
‎A fost îndesat aici.
‎S-o fi întâmplat ceva ‎cu familia lui Wahtye.
‎Deci, glabela…
‎e netedă, nu e foarte proeminentă,
‎deci e o femeie.
‎Probabil, o doamnă drăguță.
‎Totuși, nu știm vârsta ei.
‎În puțul din mijloc ‎era un alt sac cu oase distruse,
‎acoperite complet de noroi.
‎E foarte fragil.
‎Mandibula e împinsă în față.
‎Cred că din cauza noroiului.
‎Totuși, trebuie să curățăm dinții ‎ca să-i aflăm vârsta.
‎Am găsit craniul unei bătrâne,
‎în vârstă de peste 55 de ani.
‎Vreau să aflu cum a murit femeia asta.
‎Bătrâna avea niște umflături în mandibulă,
‎în partea ei interioară.
‎Osul era umflat dinspre interior ‎ca un fel de chist.
‎Cred că am îndepărtat ‎mare parte din noroi.
‎Suntem norocoși că le-am găsit ‎fiindcă osul era într-o stare foarte rea.
‎Nu e aici.
‎Asta e altă persoană.
‎Nu e doar una.
‎Tânără, foarte tânără.
‎Scundă.
‎Asta e tâmpla dreaptă.
‎Cred că avem trei aici.
‎Cred că e mandibula…
‎unei femei adulte.
‎În gaura asta sunt două femei și un copil.
‎O bătrână, o tânără și un copil, cred.
‎În puțul numărul trei?
‎Două femei.
‎Ce vârstă?
‎Una are peste 50.
‎O fi mama lui.
‎Iar despre cealaltă poți spune ‎că avea 30 de ani după uzura dinților.
‎Ar putea fi soția.
‎Bine, dnă doctor.
‎Mai sunt și altele?
‎Da, oase de copil.
‎Vârsta nu e foarte clară.
‎Oase de copil, vârsta necunoscută.
‎Serios, un al patrulea copil?
‎Posibil.
‎Ahmed, avem patru copii.
‎- Sunt patru și pe pereți? ‎- Da, patru.
‎Trei băieți și o fată.
‎Cei trei băieți puteau fi în puț,
‎iar aici, cele două doamne cu fata.
‎Au îngropat femeile împreună?
‎Fata cu mama și soția.
‎E o teorie bună.
‎Sunt membrii familiei, unul lângă altul.
‎După vârsta lor și starea oaselor,
‎bănuim foarte tare
‎că decesele lor ‎au avut o legătură între ele.
‎Viața lui Wahtye a fost foarte complicată.
‎Ce-a pățit familia lui?
‎Au murit în același timp? Sau pe rând?
‎De ce au murit așa devreme?
‎Nu-mi pot închipui.
‎Sunt norocos. Am trei fiice și un fiu.
‎Rawda e cea mai mică.
‎Patru ani. O iubesc foarte mult.
‎Dacă mi-aș pierde fiul sau fiicele,
‎dacă m-aș pune în locul lui…
‎n-aș putea crede.
‎E foarte trist.
‎Să-ți pierzi toată familia? E groaznic.
‎DOUĂ SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE RAMADAN
‎Cred că a avut loc o tragedie ‎în ultima parte a vieții lui Wahtye.
‎Dar cum? Nu știm deocamdată.
‎Deci mai avem enigme.
‎Trebuie să-l găsim pe Wahtye ca să aflăm.
‎Mai e un singur loc în care n-am căutat.
‎PUȚUL 4
‎Puneți osul!
‎- Bine! ‎- Strici orice puț în care intri!
‎Ar trebui să citești Coranul dimineața!
‎L-am citit.
‎Vom vedea, Ghareeb, ‎dar cred că vei strica totul!
‎Nu, doctore! Nu știu ce să spun.
‎- Dacă te-ai îngriji mai mult de oameni… ‎- Mai mult ca acum?
‎Să le cumpăr ciocolată?
‎Dumnezeu te vede, Mustafa.
‎Uite, dle Sabry, calcarul e grozav!
‎Spărtura e veche, de demult. Vezi?
‎E partea de sus a unei statui frumoase.
‎Da, foarte frumoasă.
‎Iar peruca e minunată.
‎Detaliile sunt uimitoare.
‎- Dle Ahmed. ‎- Șefu’!
‎- Ce e frumusețea asta? ‎- Te-am chemat imediat.
‎Mai știi statuile de acum câteva zile?
‎Cu Ramses II?
‎Nu poate fi o coincidență.
‎Da. Sunt de la capela de sus, cred.
‎Am găsit acum trei zile ‎niște statui foarte frumoase
‎din vremea Dinastiei XIX, ‎cu sigiliul regelui Ramses II.
‎Era foarte curat.
‎Iar azi îl avem pe acesta, ‎tot din perioada Dinastiei XIX.
‎Are o vechime de peste 3.300 de ani.
‎Mormântul acestui bărbat ‎trebuie să fie pe aproape.
‎În partea noastră de deal, ‎lângă zidul de acolo.
‎S-a spart așa.
‎Mă întreb, Ahmed…
‎Mai știi cele două fragmente de statuie?
‎- În primul sezon? ‎- În primul și al doilea.
‎Crezi că s-ar potrivi cu ele?
‎Da, șefule, sper.
‎Pacea fie cu voi!
‎Uite, dr. Medhat. ‎Mai știi statuia din sezonul trecut?
‎- Statuia din mai multe bucăți? ‎- Din două bucăți…
‎- Le-am asamblat. ‎- Da?
‎- Unde e? ‎- Vino să vezi.
‎Pe aici. Fii binecuvântat!
‎Putem verifica?
‎Adu bucata, dle Ahmed.
‎Asta e bucata găsită în mai anul trecut, ‎în vârful sitului.
‎Iar aceasta am găsit-o în octombrie, ‎pe fundul unui puț.
‎Dă-i-o lui Ashraf.
‎Poftim. Dați-vă la o parte.
‎Mai jos! Încă puțin.
‎Nu, mai sus.
‎- Ține-o! ‎- Las-o.
‎- Dă-i drumul! ‎- Ține-o!
‎Stă singură.
‎Rezemați-o.
‎Perfect!
‎Bine.
‎De cum am văzut-o, ‎am știut că se va potrivi.
‎E frumoasă. Foarte frumoasă.
‎Slavă Domnului că mai avem minte!
‎Nimeni nu credea că această statuie,
‎din trei piese, ‎va deveni statuie completă.
‎Deci suntem siguri ‎că este ceva ascuns sub nisip.
‎Trebuie să găsim ‎mormântul proprietarului statuii.
‎Îl vom găsi, cu voia lui D-zeu, ‎în acest sezon.
‎STATUIE DE CALCAR - NOBIL DIN DINASTIA XIX ‎CIRCA 1279 - 1213 Î. HR.
‎PUȚUL 4
‎Ce ai acolo? Mută resturile spre sud. ‎Cu blândețe.
‎- Ușurel! ‎- Stai așa.
‎O să coboare și dl Hamada.
‎Când coborâm pe fundul unui puț,
‎mai ales în puțurile mormântului Wahtye, ‎știm că roca e fragilă.
‎Pentru mine, asta e ușa către rai.
‎Vreau să-l văd. Să mă apropii de el.
‎Văd o deschizătură spre vest în fața mea.
‎Lățimea ei este egală cu lățimea puțului.
‎Cam un metru?
‎E aceeași, da.
‎Acum intrarea s-a lărgit, nu?
‎Da.
‎- Se vede mai bine? ‎- Da.
‎Ce se vede înăuntru?
‎O clipă.
‎Înainte mă asigur, apoi mă entuziasmez.
‎- Ce e? ‎- O clipă.
‎E Wahtye, directore!
‎Wahtye! L-am găsit!
‎Slavă Domnului! Ce e acolo? ‎Spune-mi!
‎- Un sarcofag de lemn! ‎- În sfârșit, l-am găsit!
‎Grozav!
‎Slavă Domnului!
‎Felicitări, șefule! ‎Mii de felicitări, Hamada!
‎E prima dată când vede lumina.
‎Ești norocos, dle Hamada.
‎Foarte norocos!
‎Ești primul care vede sarcofagul ‎din cameră.
‎Primul care-l vede pe Wahtye.
‎Dr. Mohammad!
‎Da, șefule?
‎Am găsit scheletul lui Wahtye.
‎Grozav.
‎- Am curățat puțin și am găsit craniul. ‎- Slavă Domnului!
‎Dle Hamada? Sunt toate oasele?
‎Da, toate.
‎Lăudat fie Domnul.
‎E ciudat că, ‎cu toată extravaganța acestui mormânt,
‎după ce am explorat toate puțurile,
‎avem doar două camere funerare.
‎Iar acest puț principal…
‎are un simplu sarcofag de lemn.
‎Povestea acestui om ‎e încă plină de enigme.
‎Cred că orice tată care își pierde copiii ‎rămâne cu o cicatrice în suflet.
‎Dar am simțit că statuile
‎transmit un sentiment de veselie.
‎Probabil mormântul era deja terminat ‎înainte să moară copiii lui.
‎Singurul loc ‎în care am simțit tristețe adevărată
‎a fost în camera funerară.
‎Nu erau semne de lux sau răsfăț.
‎Sarcofagul era din lemn obișnuit.
‎Și nici nu era mumificat așa de bine.
‎Poate că șocul morții copiilor lui ‎l-a adus aici.
‎- Directore! ‎- Da, șefu'!
‎Fața lui Wahtye!
‎- Da? ‎- E chiar în fața mea.
‎- Wahtye și-a făcut apariția! ‎- Minunat!
‎- E în stare foarte bună, slavă Domnului. ‎- Slavă Domnului!
‎Am crezut că vom înțelege totul ‎când vom găsi camera funerară.
‎Dar mai avem de descoperit.
‎Mai trebuie să aflăm cum a murit,
‎dar e ceva foarte frumos
‎și care îți umple inima de bucurie
‎să dezvălui fața lui Wahtye.
‎Răsufli ușurat
‎și zici că l-ai găsit pe Wahtye.
‎Aici e mormântul, iar aici e stăpânul.
‎Imaginea e completă.
‎A ajuns în siguranță?
‎- A ajuns. ‎- Slavă Domnului!
‎Scheletul e mai bine păstrat ‎decât celălalt.
‎Și, deși e bărbat, ‎craniul are trăsături feminine.
‎Pare un bărbat foarte delicat.
‎Are în jur de 35 de ani.
‎Cred că acesta e Wahtye.
‎În sfârșit, l-am cunoscut.
‎Nu are acea prindere dură de mușchi,
‎fapt ce arată ‎că era un om bun, cu o slujbă bună.
‎Poate fiindcă e stăpân.
‎Stăpânul tuturor acestor lucruri.
‎Craniul lui Wahtye are osul îngroșat.
‎Îl putem pune aici.
‎Ne putem face o idee
‎despre ceea ce se întâmplă ‎în interiorul acestor oase.
‎E foarte interesant să fii aproape de ele
‎și să le simt asemenea durerii ‎și suferinței.
‎Încerc.
‎Nu e ușor, dar încerc să simt asta.
‎Bine.
‎Forma oaselor membrelor inferioare ‎nu e așa de sănătoasă,
‎deoarece genunchiul e căzut în interior.
‎Asta ar trebui să stea așa, iar asta așa.
‎Cred că unghiul acesta ‎ar trebui să fie rotit înspre exterior,
‎dar la acest bărbat, în loc să fie așa,
‎este așa.
‎De parcă ar merge așa.
‎Cred că era slăbit.
‎Oasele astea nu erau sănătoase.
‎Poate a suferit multă durere.
‎Aveau nevoie de sânge.
‎De asta oasele sunt umflate.
‎Ceea ce ne poate spune…
‎că persoana suferea de anemie.
‎Aceeași umflătură ‎a fost găsită și la mamă.
‎Avem cauze congenitale de anemie.
‎Dar e o idee vagă, ‎fiindcă au murit la vârste diferite.
‎Nu e ceva obișnuit.
‎Dar dacă avem în vedere toată situația,
‎ne-am putea gândi la o boală
‎sau la o epidemie.
‎Cel mai probabil, malarie.
‎Ceea ce putea afecta întreaga familie.
‎Și, dacă e adevărat, ‎s-ar schimba istoria Egiptului antic.
‎Slavă lui Allah!
‎Mulțumesc doar lui Allah…
‎Mila Domnului e pentru cei milostivi.
‎Fiți milostivi cu cei care sunt pe pământ.
‎E una din rarele situații
‎în care toate persoanele ‎de pe zidul mormântului
‎sunt îngropate în puțurile acestuia.
‎Iar viața asta lumească ‎e doar joacă și nebunie…
‎Îi mulțumim Domnului pentru povestea asta
‎despre această familie.
‎Wahtye ne-a bucurat
‎și ne-am bucurat și noi de el.
‎Asta e comunicare. Cooperare.
‎L-am făcut faimos după 4.500 de ani.
‎Deci, dacă ar fi acum aici,
‎ne-ar mulțumi ‎pentru ceea ce am făcut pentru el.
‎Dar îi mulțumim lui Wahtye, ‎fiindcă fără el,
‎munca noastră ar fi repede uitată.
‎Am înțeles greșit.
‎Acestea sunt visele lor. Nu e realitatea.
‎Pare că și-au pus pozele pe pereți.
‎Ei nu cred în așa ceva.
‎Nu sunt ca noi.
‎Ne punem pozele pe Facebook? ‎Nu, ăsta nu e Facebook-ul lor.
‎Ăsta e visul lor.
‎Credința în viața de apoi,
‎mult mai puternică ‎decât credința în prima lor viață.
‎De aceea și-au pus visul vieții de apoi ‎pe acești pereți,
‎iar asta e prima lor viață.
‎De aceea faci multe erori ‎legate de istorie.
‎Vezi marile temple, marile statui,
‎crezând că istoria a fost perfectă.
‎Apoi, când vezi oamenii, ‎descoperi că sunt ca noi.
‎Întocmai ca noi.
‎Asta e adevărata poveste.
‎O SĂPTĂMÂNĂ ÎNAINTE DE RAMADAN
‎După ce am terminat ‎cu mormântul lui Wahtye,
‎toată echipa a fost foarte optimistă ‎că va găsi ceva
‎pentru a reveni în sezonul viitor.
‎Dar a venit șeful misiunii…
‎și ne-a dat vești proaste.
‎Trebuie să terminăm sezonul în două zile.
‎Banii de la guvern s-au terminat.
‎Trebuie să terminăm lucrul.
‎Să adunăm totul…
‎fiindcă vom pleca după două zile.
‎De obicei, în ultima săptămână de lucru,
‎încerci să asiguri situl ca să-l conservi.
‎Ghareeb, ajută-l.
‎Uneori, ai o surpriză.
‎Faleza arată bine aici.
‎Fiindcă, atunci când faci curat…
‎Adu o săpăligă, repede!
‎…poți descoperi ceva important.
‎Unde sunt gălețile goale?
‎Haide! Ia-l pe ăla de picioare!
‎Pe aici, doctore.
‎„To… bi… mis”
‎„Ben To-Bi-Mis”.
‎„Marele judecător”.
‎Necropola Bubasteum, trebuie s-o spun…
‎e un loc foarte straniu.
‎Ne oferă mereu ceva neașteptat.
‎Și asta e un lucru minunat.
‎Pe parcursul unui singur sezon,
‎echipa egipteană de la Bubasteum ‎a găsit peste 3.100 de artefacte unice.
‎Dacă teoria Amirei despre moartea ‎familiei lui Wahtye poate fi dovedită,
‎va fi primul caz dovedit de malarie ‎din istorie.
‎Mai vechi de 1.000 de ani.
‎Puiul de leu găsit de Hamada și Ghareeb ‎a fost confirmat de atunci
‎ca fiind primul leu mumificat ‎descoperit vreodată.
‎Subtitrarea: Dan Butuza