Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
GRAVFÄLTET BUBASTEION SAKKARA, EGYPTEN
-Herr Hamada! -Ja, chefen?
Det är nåt där nere.
Vänta, Ghareeb, jag kommer ner.
Där borta.
Vad tittar vi på?
Något dök upp där borta.
Herregud, dammet!
Det var därför jag slutade.
Jag vet inte vad det är.
I den högen av jord.
Ge mig lite utrymme.
I Guds namn!
Vad är det här då?
Det här är nåt otroligt…
Det är lejongudinnan, Ghareeb!
Wow!
Vad i Guds namn gör den här?
EN ORIGINALDOKUMTENTÄR FRÅN NETFLIX
I november 2018 gjorde ett litet team av egyptiska arkeologer,
som jagade gravar på ett uråldrigt gravfält,
en otrolig upptäckt.
Att upptäcka en grav som ännu står
är otroligt.
Första gången jag gick in
svimmade jag nästan av ren fröjd!
Fyratusen år gammal, gömd!
Ingen har rört den förut.
En obegriplig grav!
Det existerar inget liknande.
En gammal historia vaknar till liv under ökensanden väster om Kairo.
Vad som kallas för en unik upptäckt i Egypten.
…en så perfekt bevarad grav,
att den har kallats för den viktigaste upptäckten på årtionden.
Orörd och oplundrad i 4 400 år.
Tidningar, tidskrifter, TV-program.
Alla i världen pratade om graven.
Unik upptäckt i Egypten.
Antikvitetsministern menar att de upptäckt en privat grav
som tillhör en högre ämbetsman från faraonernas femte dynasti.
Det är det senaste i en rad stora fynd i Egypten.
Chefen för Egypten antikvitetsråd säger att fler upptäckter förväntas...
...synnerligen välbevarad och kan leda till djupare förståelse
för dåtidens liv.
Den här graven
är en unik grav.
Att hitta den här färgen,
att hitta den här inskriptionen…
…och alla dessa statyer i en privat grav?
Det har aldrig förut skett i Egypten.
Jag heter Mohammad Mohammad Yousef.
Jag är doktor i egyptologi.
I början, när vi upptäckte graven,
hittade vi namnet Wahtye.
Wahtye är gravens ägare.
Men vi vet ingenting om honom.
Vi måste läsa hieroglyferna för att få veta
vem Wahtye är.
Vem är han som har en sådan grav?
Det är ett mysterium.
Vanligtvis när vi hittar en grav,
har någon för länge sedan grävt upp gravkammaren.
Men ibland får man en överraskning.
När vi rengjorde golvet
hittade vi fyra sandfyllda schakt.
Den dagen var det ingen som sov.
Vi drömde.
För om vi kan hitta hela familjen begravd, efter 4 500 år,
vore det bättre än att hitta guld.
Det vore enastående.
Jag heter Hamada Mansour.
Jag är arkeolog
och ingår i egyptiska utgrävningen av gravfältet Bubasteion.
Herr Ahmed Zikrey är min chef.
Han undervisade mig även i historia i grundskolan.
-Du är sen. -Förlåt, chefen.
Varje dag påbörjar vi vår resa…
…från de levandes värld...
…till de dödas värld…
Sakkara.
Jag är lyckligt lottad som får jobba i Sakkara, för jag älskar historia.
På bara några minuter kan man färdas från grönskan och trängseln…
…till att vara i öknen.
Det är fantastiskt.
Sakkara är en magisk plats.
Hemligheten med dess trollmakt
är att det under sanden finns skatter som är över 5 000 år gamla.
Allt i skuggan av Trappstegspyramiden,
världens äldsta stenpyramid.
För mig är Sakkara den viktigaste arkeologiska platsen i Egypten.
Alla egyptologer måste komma till Sakkara för att lära sig
historien från början till slut.
Gravfältet Bubasteion där vi hittade Wahtyes grav
är en gammal kyrkogård vid östra klipporna,
mindre än en kilometer från Trappstegspyramiden.
Vi påbörjade vår utgrävning här våren 2018.
Alla i gruppen är egyptier…
…men det är tuffa arbetsförhållanden.
Om det är 26 grader i staden,
är det 32 eller 33 grader här uppe.
Det är utmattande
och dammet, herregud!
Men vi är bäst lämpade att ge en röst till våra förfäder
för de är våra förfäder.
Vi är ett steg närmare dem än utlänningen.
Herr Sabry är övergripande chef.
Han håller hela operationen i drift.
Han bor i princip här med sin familj!
Förman Mustafa är ansvarig för arbetarna.
-Vi sätter en grupp här, förman Mustafa. -Ja.
Grupp nummer ett.
Och dr Mohammad Yousef är utgrävningsledare.
Jag beundrar hans anseende som arkeolog,
så jag håller mig nära för att lära mig av honom.
Sen vi upptäckte graven väntar vi med att gräva ut kamrarna
för att avsluta vår kartläggning av Wahtye och hans familj.
Men tills dess kan vi inte arbeta inuti graven.
För först måste vi undersöka historien om Wahtye
genom vad som står på väggarna.
Sedan upptäckten har experter avkodat graven,
och letat efter ledtrådar om Wahtye och hans familj.
Vi börjar med att jobba runt ramen.
Utgrävningen av gravkamrarna påbörjas när utredningen är klar.
Vi har väntat i cirka tre månader,
men vi har inte slutat jobba utanför.
Vårt huvudmål är att hitta en ny grav.
Vi upptäckte Wahtye,
så vi kanske hittar en annan grav i det här området.
Det är en teori. Det kan visa sig stämma, eller inte.
Men vi måste avsluta arbetet i det här området
innan säsongen är slut.
Om sex veckor, när den heliga månaden Ramadan inleds
tar finansieringen för deras arbete vid graven slut.
Hundratals personer arbetar på utgrävningen.
Det är deras enda inkomstkälla.
Hela teamet hoppas på nästa säsong.
Men alla är inte säkra på att de får komma tillbaka.
För regeringen kanske inte tillför pengar denna gången.
För att säkra finansiering
behöver teamet ännu en stor upptäckt innan säsongen är slut.
Vi tror att vi ska hitta nåt, men tiden löper ut.
Ramadan närmar sig.
Så vi måste hitta nåt så vi kan avsluta arbetet.
MARS 2019
SEX VECKOR KVAR TILL RAMADAN
Vad är det, Mahrous?
Låt mig se.
Har ni nåt?
Flytta handen, Mahrous.
-Håll den längst upp! -Sopa, Tamer!
Det är basen till en staty.
"Må Ptah ge…
"Allt liv…"
"Allt liv… Ge all hälsa...
Allt liv till…"
Här är namnet.
Det är början på namnet, det är oklart.
Det är nog ingen människa.
Det kan vara Sekhmet.
Vi behöver resten.
Det vore bra.
-Det är ditt jobb, herr Hamada! -Ja, chefen!
Den är mycket vacker.
Dr Mohammad, den här statyn är mycket ovanlig.
Först hittade vi basen, sedan kroppen.
Den passar perfekt.
Vi fortsatte arbeta och hittade huvudet.
Det finns vackra statyer här.
Vi är nära där templet låg.
Vi har länge vetat att det på Sakkaras östra klippor
låg områden med stora center för dyrkan av djur.
Ett av de viktigaste var Bubasteion.
Jag heter Salima Ikram
och är gravarkeolog och zooarkeolog.
Denna delen är viktig. Inte denna.
Jag specialiserar mig på djurmumier.
Bara lite hitåt.
Bubasteion var ett kultcentrum och tempel
tillägnat gudinnan Bast.
Hon är moderskapets, skönhetens och kärlekens gudinna,
vanligen gestaltad som en katt eller en kvinna med katthuvud.
Jag älskar dessa små katter.
Litet är vackert, herr Ahmed.
Som alla egyptiska gudinnor, har Bast en lugn och en skrämmande sida.
På den lugna sidan är hon en kisse, trevlig och lekfull
och tar hand om sina kattungar.
-Titta, det är en kattunge. -Ja.
Överben, två stycken...
och underben. Det är underbenet.
På den skrämmande sidan är hon lejoninna.
Och hon är hämndens och pestens gudinna,
och då heter hon Sekhmet.
Var försiktig med hackan.
Vad är det? Sekhmet?
Om Gud vill!
Ett utmärkt exemplar!
Det står: "Till Sekhmet, Ptahs älskade gud…
Må han ge henne all hälsa
och all njutning,
som Ra för alltid."
Vackert.
Att vara den första att hålla något i handen,
efter tusentals år…
Miljontals människor drömmer om detta.
STATY I GLASERAD KERAMIK AV GUDINNAN SEKHMET
CIRKA 500 - 300 F.KR.
Vi jobbar här, men är alltid redo att snabbt flytta oss
till att arbeta inuti graven.
Vi drömmer om att avsluta berättelsen om Wahtye.
Vem är denna man?
"Renad präst till kungen."
Var är kungen?
"Kungen" är där. Ser du?
Men det är nednött.
-Du har rätt. -Ser du det nu?
Ja, precis. Bra poäng.
När vi ska läsa en hieroglyfisk text,
följer vi vissa regler.
Detta är nog rester av symbolen för "gudomligt gods"
-eller inbillar jag mig? -Det är resterna av…
-"Gudomligt gods". -Ja, det är det.
Texten kan vara skriven höger till vänster, vänster-höger,
uppifrån och ner, eller omvänt.
Efter denna rad av hieroglyfer
har vi den norra ramen och de här vertikala inskriptionerna.
Så det viktiga är att ta reda på vilket håll texten går åt.
Det enkla tricket är att leta efter fågeln.
Är han vänd åt höger, börjar vi från höger.
Är han vänd åt vänster, gör vi omvänt. Sen får vi se om vi förstår.
Jag tror det är: "Aktad med...",
för detta är resterna av den fonetiska symbolen
för "aktad", dessa tre tillsammans.
-Följt av "den stora guden". -Javisst.
Då läser vi.
"Wahtye,
Renad präst till kungen,
Övervakare av det gudomliga godset,
Övervakare av den heliga båten,
Aktad med...
den stora guden, Wahtye."
Det är tydligt.
Skrev du ner det?
Snälla, skriv med lite bättre handstil.
Detta är min handstil. Så är det med genier.
-Hur kan du läsa det? -Bara jag kan det.
Därifrån kommer fröjden.
Allt vi diskuterar kommer att avslöja mer om vem Wahtye var.
Och som grund till allt måste vi betrakta Wahtye som präst.
Präster ansågs vara bland det högsta ämbetet.
Han var mellanhand
mellan kungen och folket, och mellan kungen och hans gud.
Det var så han kunde bygga en så underbar grav.
Wahtye, baserat på mitt första intryck...
Jag gillar honom!
Även om han framstår som egenkär.
I graven nämner han ofta sitt eget namn.
Och han satte in flera statyer av sig själv.
Femtiofem statyer är otroligt många!
Han glorifierar sig själv.
Han ville säga:
"Jag är en stark och viktig personlighet."
Han ville transporteras till efterlivet
i full styrka,
med all sin rikedom.
Han skildrade en massa aktiviteter.
Vi har flera scener av vardagen…
Och religiösa scener…
…som visar efterlivet.
Alla dessa scener är vackra.
En magnifik scen.
Han skildrade allt i noga detalj.
Han ville ha allt.
Han ville överföra allt det här till sitt efterliv
och han sa: "Jag ska vara herre över allt detta för evigt."
Eftersom de gamla egyptierna älskade livet så,
ville de ha ett fantastiskt efterliv
och bästa sättet var att ha en vacker grav.
GRAV ÅT "PRÄSTEN WAHTYE" CIRKA 2415 - 2405 F.KR.
De byggde gravkapell, ovanför jorden.
GRAVKAPELL
Och sen var det ett schackt som ledde till bädden under jorden
där man låg begravd.
För tanken var att man bevarade sin kropp,
så att själen kunde återuppväcka den.
Över marken var kapellet vackert inrett
med olika scener som visade det ideala liv
som de ville leva i en evighet.
Och det fanns även sånt som "falska dörrar"
där själen går in och ut.
Därmed kunde en del av själen gå in i eftervärlden.
En annan del kunde stanna i graven
och kunde lyssna på de som kom för att samtala.
Så hela graven fungerade som en sorts uppståndelsemaskin
som garanterade att säkert kunna gå från den här världen till nästa
och leva i denna fantastiska tillvaro för evigt.
Otroligt!
Det är en speciell grav.
Men i mitt eget tycke
innehåller graven många gåtor.
Det är en familjegrav och vissa karaktärer gestaltas,
så som Wahtye och hans mor,
hans fyra barn
och hans fru.
Men vissa karaktärer fattas.
Hade han en bror?
Wahtyes namn nämns så många gånger.
Varför då?
Det är som att han sa: "Detta är min grav!
Den här graven är min, min, min!"
Det är för mycket!
Jag anar att något mystiskt ligger begravt här.
Jag heter förman Mustafa Abdo Sadek Mahmoud.
Jag är förman för utgrävningarna i Sakkara.
Jag blev förman för det här är mina förfäders yrke.
Min far, min farfar och min farfars far var alla förmän.
Det är nedärvt i generationer.
Detta är vår mark.
Hit kommer jag efter jobbet.
Dessa träd och palmer har stått här sedan faraonernas tid.
Jag planerar och skördar precis som de gamla egyptierna.
Jag känner igen mycket på Wahtyes väggar från min vardag.
Folk föreställer sig att de bodde i ökensanden,
för det är där vi hittar dem nu.
Men det är detta Egypten som Wahtye bodde i…
…och han trodde att han kunde ta det med sig.
Så han förberedde sig i hela sitt liv för nästa liv.
De gamla egyptierna hoppades att efter döden
skulle de leva vidare i Vassfälten,
vilket liknade det Egypten de kände till, fast bättre.
Men för att komma dit,
var de tvungna att genomgå prövningar i underjorden.
Den viktigaste av alla ägde rum i domens sal,
inför Osiris, dödens och återuppståndelsens gud.
För att nå paradiset, skulle personen ställas inför 42 domare
och svära att de inte begått vissa synder.
"Jag ljög inte.
Jag stal inte.
Jag dödade inte."
Och så vidare.
Efter det kom "hjärtats avvägning",
där personens hjärta vägdes mot sanningens och rättvisans fjäder.
Om hjärtat var tyngre än fjädern,
skulle en demon med ett krokodilhuvud äta det
och personen var förlorad för alltid.
Men om hjärtat och fjädern var i balans,
förklarades personen ha "en sann röst"
och resan mot Vassfälten kunde inledas.
Okej, samma tid imorgon, chefen?
Okej.
Kom inte för sent!
FEM VECKOR KVAR TILL RAMADAN
Tio meter väster om Wahtyes grav ligger det äldsta och djupaste schaktet
som man upptäckt på gravplatsen.
Jag får alla farliga uppgifterna
för jag är den ende i teamet som är ung.
Men jag har alltid gillat de svåra uppgifterna.
Jag måste säga att gravfältet Bubasteion…
…är en mycket märklig plats.
Det ger oss alltid det oväntade.
Och det är underbart.
Hej, Ghareeb! I Guds namn!
-Vad är allt det här? -Det är märkligt!
I Guds namn!
Nej, nej…
Vad är det här?
De är fortfarande insvepta.
Titta vad fin den här är.
Killen jag ser framför mig är en…katt!
-Ser du hur många det är, Ghareeb? -Ja.
Så många!
Är alla dessa katter?
-Var fick de dem ifrån? -Ingen aning.
Men det är så många katter att det är chockerande.
Hallå!
Vad har vi här då?
Ska det här vara en katt, Ghareeb? Titta!
Jösses!
I Guds namn! Det här är ingen katt, Ghareeb!
Vi tar fram den i ljuset.
Det här är något…
Något enastående.
Finns det såhär stora katter?
Den är stor som min näsa!
Milda makter!
Vänd på den.
Vänd försiktigt.
Hallå!
Titta!
Munnen är ditritad!
Och ögonen och näsan…
Och öronen med.
Ett mästerverk!
Har vi nån varelse i vårt land
som ser ut som den här?
Nej.
Vad skulle du göra med en katt som var såhär stor?
Skrämma barnen med den!
Kan det vara en katt?
Var ska vi lägga alla dessa?
Jag vet inte.
-Är alla katter? -Nej då.
Prisa Gud.
Detta är ingen katt.
Är det en mungo?
Se på svansen och dess form!
Detta är en krokodil.
Ghareeb, lägg den här åt sidan åt mig.
-Visst. -Den här är något unikt.
Det är en krokodilmumie.
Nu är vi nog klara, Ghareeb.
Vi ska ta ut dem och ta en nypa frisk luft.
Skicka ner en låda på två krokar!
Jag vill berätta något.
Sedan jag började arbeta i den här kattgraven,
flyr katterna när de ser mig därhemma.
De är rädda för mig!
De beter sig inte som husdjur, som de brukade.
Men när en katt flyr säger jag: "Det gör du rätt i."
Jag grävde precis upp dina förfäder…
…för att förvaras."
Hon är rädd att jag gör samma sak mot henne!
Så vitt vi vet, offrade folk inte sina husdjurskatter.
De som de offrade köpte de av prästerna.
Den här är underbar.
Det här är en fin Bubasteion-special.
Så vi tror att prästerna födde upp dem,
och hade säkert underleverantörer
bland byborna runtomkring Sakkara,
där folk avlade katter och säkert hade kattungefarmar.
Dyrkan av heliga djur fungerade som så
att det fanns ett djur i templet
som var den heliga manifestationen
av gudinnan eller guden.
Under dess livstid blev varelsen behandlad som en gud.
Matad, tvättad, dyrkad.
Folk gav varelsen offergåvor.
Det är ett vackert bronshuvud!
De gav amuletter och statyer
gjorda av trä, sten, flintporslin och till och med brons.
Men de gav också djurmumier,
för tanken var att om man gjorde blodsoffer till guden,
skulle det kanske betyda mer än något av trä eller sten.
Men det är i utmärkt skick för vad man skulle förvänta sig efter 2 500 år.
Där Bubasteion byggdes
fanns gamla gravar som redan grävts ut
under de föregående 2 000 åren.
Så prästerna förde in dem i dessa gamla gravar
och begravde dem i massgravar,
vilket är vad vi hittar idag.
Hur går det?
Som alla andra har jag sett katter i många storlekar.
Men en katt som är så här massiv?
Det har jag aldrig sett.
Vi måste testa benen för att se vad det är.
Inuti graven närmar sig utredningen av väggarna sitt slut.
Bevisen
att denna grav innehåller en gåta
är ansenliga.
-Det är nåt. -Vad är det? Fantastiskt! Titta, Nermeen.
Den här graveringen är helt unik.
Bredvid den första falska dörren finns en scen av ett offerbord
där ägaren sitter mitt emot en vacker dam.
Jag ser några ovanliga saker.
-Det här är ovanligt. -Eller hur?
Allt det här är oväntat.
Det brukade vanligen vara mannen och hans hustru.
Så vi förväntade oss att det skulle vara Wahtye och hans fru, Ptah-Weret.
Men när vi läser inskriptionen
står det: "Hans fru, Merit-Min."
Vi stod där
helt förbluffade!
För Merit-Min...
Det är hans mamma.
Så vi började undra: "Gifte han sig med sin mor?"
Det är ju förstås motstridande. Omöjligt!
Namnen har blivit utbytta.
-De har nog manipulerats. -Han ersatte dem.
Namnen hade skrapats bort.
Om man känner efter på väggen inser man:
"Nej, det var nåt lurt på gång här."
Det är inte Wahtye.
Hela graven är Wahtye, Wahtye, Wahtye.
-Här är nåt annat. -Är han en tjuv då?
Han är en tjuv!
Herrejäklar.
Är det allt? Nej!
Huvudstatyn själv!
Tittar man på statyns ansiktsdrag…
Denna statyn skiljer sig. Den ser inte ut som de andra i graven.
Det är en annan person än de andra.
Vilket gör mig ännu mer övertygad
om att det skett något mystiskt här.
Jag tror att Wahtye beslagtog graven.
Och att den inte var avsedd för Wahtye i början.
Vem är offret?
Offret är okänt.
Men vi har en teori.
Ja. Vi har flera ledtrådar.
En bror är omnämnd.
Wahtyes bror.
Han omnämns på östra muren.
Wahtye tillägnar en sång
"till min brors anda."
Varför nämns inte hans namn?
Jag tror att han tillägnar sången
för att stävja samvetet…
Han känner sig skyldig!
-Så detta är inte Wahtye? -Nej, inte Wahtye.
Det kan vara hans bror.
Alla ledtrådar…
…antyder att Wahtye beslagtog graven från sin bror.
Så om Wahtye stal sin brors grav…
"JAG STAL INTE"
…kommer han att straffas i nästa värld?
Jag tror att han hade en plan.
På sista väggen vi översatte, den södra väggen,
hittade vi ett stort stycke där det stod:
"Jag är med domarna."
Så han ansåg sig tillhöra de som dömer.
Så att han själv kan befria sig från denna synd.
"JAG STAL INTE"
Så han verkar verkligen övertygad
om att han skulle undvika straff och nå efterlivet.
Men det finns frågor som bara Wahtye själv kan ge svar på.
Vad gäller gravkamrarna
kan det finnas en upptäckt där som svarar på alla frågor
och alla gåtorna i Wahtyes grav.
Är alla redo för en stor överraskning?
Okej.
Herregud!
Ni har den här.
Otroligt!
Se på ansiktet!
-Otroligt. -Titta på ansiktet!
Raring.
Herregud.
Enorm.
Jag kan inte förställa mig en katt av den här storleken.
Herregud, den är helt otroligt.
Detta är den största kattmumien vi hittat.
Jag ser en mustasch.
Som Hamada!
-Ja, som Hamada! -Som Hamada.
Mycket intressant.
På andra kattmumier kan det finnas en skarabé här uppe.
Men det ser inte ut som en skarabé.
De andra har faktiska skarabéer målade på huvudet.
Det här ser ut som ett bi.
Det är märkligt och ovanligt.
Och det finns denna delen...
Hej, raring!
…som exponerar pälsen.
Man ser päls!
-Man ser päls. -Vad som återstår.
Okej.
Guldgul, en så vacker färg.
Det är inte möjligt.
Nu ska du få veta.
Allt bra?
Det är huvudet.
Jag är inte säker på vad vi tittar på,
för huvudet är tyvärr förstört.
Det är verkligen stort.
Kan du zooma in?
Man ser att det är en bebis…
För dessa tänder sitter ännu uppe i tandköttet.
Stora kindtänder.
-Ja. -De sitter uppe…
De har nyss börjat växa nedåt. Okej, gå vidare ner.
Ryggraden. Titta på ryggraden.
Ryggraden. Inget är sammanvuxet.
Det är definitivt en bebis.
Och ryggraden går i en båge.
Så om den sträcktes ut ordentligt skulle den vara mer än en meter.
-Ja. -Så här,
från huvudet till svansfästet.
Detta är ingen vanlig katt.
Den är för stor för ett lodjur,
det är inte en leopard eller en gepard.
Så designen kanske är annorlunda eftersom det är en annan art.
Ja. Titta här.
Jag får bara se här.
Det är bara en idé. Jag kanske har helt fel.
Ni vet hur lejon rynkar på ögonen?
Detta kanske ska vara något sådant.
Och de satte dit vingar
för de var vana vid att använda skarabén.
Vi tittar på en unge. Detta är den långa näsan…
Det är därför näsan är så lång!
-Är du säker? -Ja! Och färgen.
Det här är första gången i den kända mumifieringens historia
-som vi har ett lejon. I Sakkara! -Ett mumifierat lejon!
Jag hoppas det!
Vi tror, baserat på märkningarna i ansiktet
att det här kanske är en lejonunge.
Det här är helt enastående
för det finns historier om lejonkatakomber
och vissa av oss har letat i åratal efter detta.
Men nu är den logiska platsen Bubasteion.
Det är förbluffande att tänka
på vad detta lejon kan innebära för vår förståelse
av forntida Egyptens kultur, ekonomi, religion.
Det förändrar också hur vi tänker
kring hur de gamla egyptierna interagerade med vilda djur.
Hur de kunde ha avlat dem eller hållit dem tama.
De kan ha använt dem för dyrkan,
men, på samma sätt som med andra djur,
avlades dem för att ges som offergåvor.
Det är så spännande.
Jag ska berätta för Ghareeb: "Det är ett lejon, ingen katt!"
Det blir definitivt en belöning för teamet.
MUMIFIERAD LEJONUNGE CIRKA 600 F. KR.
FYRA VECKOR KVAR TILL RAMADAN
Efter månader av väntan,
utför man de sista säkerhetskontrollerna av det spruckna gravtaket
innan utgrävningen ska ske.
Det här området rasade in, så vi har stabiliserat det.
Toppen. Lysande.
Ja.
Vi har väntat så länge, vi vill bara komma igång.
Då kan ni börja.
Sedan första dagen i graven…
…hade jag stirrat på sanden i gravkamrarna.
Gå och berätta för arbetarna.
Undrat vad vi kan hitta där nere. Wahtye, hans hemligheter, hans gåtor,
är de slut?
Varje dag kommer jag hit och hoppas att vi ska få jobba i graven.
Jag blir galen!
Hör på, mannar!
Ja, förman!
Vi är redo att börja jobba i graven.
Restaureringen är klar och allt är säkrat för er.
Vi behöver hårt arbete och starka män!
Förstår ni?
Då sätter vi igång!
Det vore fantastiskt att hitta de första ockupanterna i en gammal kungagrav.
Men det har inte hänt på 60, 70 år.
Och nu, när vi har större tekniska förmågor,
är det kropparna som är intressanta, bio-arkeologin vi kan utföra.
Att förstå skeletten,
att kunna se vilka sjukdomar de hade eller inte hade.
Att hitta släktskap, om det är en familj.
Sätt ner dem här.
Det skulle vara ett äkta skattfynd.
Vi börjar med detta schakt och det som Ghareeb står i.
I Allahs namn och må Gud välsigna oss.
Vi behöver information, inte föremål.
Bilda en kedja.
Ni stannar här.
Bär det över axeln och ta med det ut.
Vi har statyer, vackra väggar. Det räcker.
Men vi behöver mer information om honom
för att lösa några mysterier på hans vägg.
För att förstå vad som hände i hans liv.
Plocka upp alla skärvor...
De börjar med att gräva ut de två minsta kamrarna, närmast ingången.
SCHAKT 1 - SCHAKT 2
Det går inte att avgöra hur djupa de är.
Samla in alla fragment, Ghareeb.
Medan utgrävningen pågår och Ramadan närmar sig,
trappas även jakten på en annan grav upp.
Ibland, när arbetarna gräver…
…känns det som att man återvänder till det antika Egypten.
Man arbetar med samma material som de gamla egyptierna använde.
Ibland upptäcker vi samma korgar som gamla egyptier använde.
Ibland upptäcker vi en mejsel…
…samma sorts små mejslar som vi använder idag.
Så det är fortsättning.
Livet går i samma riktning.
-Ahmed. -Ja, Usama.
Det är nåt här.
Vad är det?
Ja då!
Den ser ut som en träkista.
Huvudet pekar mot väst.
Låt oss bara gräva fram fötterna och flytta oss ditåt allt eftersom.
Usama, du måste vara väldigt försiktig här.
Något vackert. En underbar kista!
Vi har aldrig hittat en kista i såhär bra skick.
MÅLAD KISTA I KARTONNAGE CIRKA 800 - 600 F.KR.
Som del av mitt jobb, generalsekreterare,
måste jag besöka de flesta utgrävningsplatserna i Egypten.
Det utförs viktig vetenskap vid denna utgrävning.
De öppnar en kista. Vad finns inuti?
Ibland hittar vi en träkista med mumie
som är helt perfekt bevarad.
Ibland hittar vi inget.
De gamla egyptierna kan ha gjort kistan, men det finns inget inuti.
Så ingen vet säkert vad som finns i den.
Långsamt.
Mumifiering handlar om att försöka bevara sin självbild.
Vad har hänt här, Ashraf?
Det ser nästan bränt ut.
Egyptierna stack upp något i näsan,
bröt sig igenom benet, för att komma åt hjärnan och dra ut den.
Sen gjorde de ett snitt på vänster sida
och ta ut ens inre organ.
De tog ut lever, lungor, mage och tarmar.
Så efter att alla inre organ tagits bort,
torkades man ut med natron,
vilket är en kombination av bakpulver och salt.
Varför ser den bränd ut?
Det kan vara natronet i balsameringen som orsakat det.
Så någon slags
kemisk reaktion har inträffat?
Och sen började de linda in en med bandage av linne…
En kvinna, tror jag.
…och recitera trollformler, be och bränna rökelse.
Nedre halvan är inte lika illa påverkad. Men det är bra linne.
Och syftet med det här var att förvandla en från en världslig varelse
till ett heligt väsen.
Det skulle vara slutet för ens liv på jorden.
Men det skulle vara början på livet i eftervärlden.
Tanken på att göra mumier av kroppen sägs ha påverkats
av berättelsen om Osiris och Isis…
vilket hade en djupgående effekt på hur de gamla egyptierna behandlade sina döda.
Isis och Osiris var bror och syster.
Osiris styrde världen
tills hans bror Set mördade honom
och styckade honom i bitar som spreds ut över Egypten.
Isis var magiker.
Hon samlade in delarna av honom
och lindade ihop dem med linne som den första mumifieringen.
Genom detta väckte hon honom till liv
och fick sin son Horus.
Horus växte upp för att hämnas mordet på sin far
och styra Egypten som livets kung på jorden.
Osiris blev kung av underjorden
och dödens och återuppståndelsens gud.
Övertygelsen i mumifieringens kraft att överskrida döden…
…var centralt i de gamla egyptiernas tro.
Hämta dr Mohammad och säg att förmannen behöver honom.
Herr Ahmed!
De nådde schaktets golv.
Det är mycket dåliga nyheter.
Vet inte varför. För schaktet är stort,
en gånger en meter.
Schakt med dessa mått brukar gå djupare
där kammaren ligger sex eller sju meter längre ner.
Men den här fick tyvärr ett abrupt slut.
Vi vet inte varför. De hittade även…
Rester av krukor.
-Hittades det där nere? -Ja.
-Och de här benen också? -Ja, de lösa benen med.
Så de grävde ner i schaktet. Ett dåligt tecken.
Detta är en besvikelse, chefen.
Vi har redan nått botten av schaktet.
Inte mer än 60 centimeter djup.
SCHAKT 1 - SCHAKT 2
Shackt 2 är avslutat, men arbetet fortsätter i Schakt 1
Jag heter Ghareeb Ali Mohammed Abushousha.
Jag jobbar som grävare.
Jag har jobbat här länge. Min far jobbade här före mig.
För trettio eller fyrtio… Kanske femtio år sen.
När jag jobbar fokuserar jag mina tankar på vad som finns framför mig.
Det är inte bara tanklöst grävande.
När man håller i hackan
måste man vara vettig.
Kommer man hitta nåt? Man måste vara förberedd.
Man kan stöta på en mumie, ett ben, ett fragment av något.
Man måste vara redo för det.
En nybörjare kommer att förstöra föremålet.
Mahmoud!
Mahmoud, kom hit!
Sätt dig här, Mahmoud.
Sätt dig vid mig. Drick lite te.
Det här är Mahmoud, min son.
Han är här för att lära sig hur man gör.
Så när förmannen behöver honom för att jobba,
har han erfarenheten.
Han skulle inte lära sig något om han stannade hemma.
Det skulle jag inte gilla.
Lycka för mig är att ha honom här med mig.
Vad ser du?
Jag tror att det är en mur här, gjord av lerstenar.
På vilken sida?
På östra sidan.
-Östra sidan? -Är det inte lite konstigt?
Det borde vara västra.
-Skämtar du, Ghareeb? -Jag svär, jag menar allvar.
Pass på, hans syn är dålig, vilket är oroande.
Jag litar inte på honom!
Var försiktig, se upp.
Om det visar sig att du luras, Ghareeb…
Det är lugnt.
Otroligt!
Det är verkligen en mur.
Den liknar muren till Wahtyes kammare.
Så vad jag sa var sant?
Ja, och jag har förstås en stor belöning åt dig!
-Det är något av trä. -Vad är det?
Något av trä har börjat visa sig.
Ungefär tre centimeter av nåt trä.
Vad jag ser nu…
…är ett lock.
Det är en fin känsla
att få plocka isär något som är över 4 000 år gammalt.
Den första handen på det efter att de gamla egyptierna förseglat den.
Det är fenomenalt att få vara först.
Den är märkligt välförseglad!
Den som förseglade den säger:
"Ingen ska ens få komma nära den."
Frid vare med dig!
Hur går det?
Allt är bra. Tacka Gud.
Hamada utför hjältedåd där nere.
Det är trångt och varmt och förfärligt!
Men du är den första som får öppna barrikaden!
Det är min enda tröst.
Ta en titt, Hamada. Vad är det?
Är det lera eller?
Ja, lera.
På grund av vattnet.
När regnet sipprade genom sprickorna i taket,
drog det med sig lera som även fyllde kistan.
Det blir omöjligt att få ut den i ett stycke.
Nej, då. Den kommer ut intakt.
Omöjligt! Ta barrikaden till vänster först.
-Den där? -Så du får utrymme.
Ja.
Jag sa åt dig att inte röra den.
Jag rörde inget. Jag var inte ens nära!
Det är som en betongvägg framför honom.
Det pressades ihop efter att det fyllt tomrummet.
Det är som en enda kloss.
Kistan är fullpackad av lera.
-Och det finns ett skelett inuti. -Prisa Gud!
Jag samlar in benen.
Otroligt…
Vi har väntat länge på att få veta nåt om honom.
Skicka upp träbitarna.
Titta, bara 32 cm.
Det måste vara för ett litet barn.
Doktorn!
Kolla här.
En kindtand.
Utgrävningsplatsen
är naturligtvis en morbid plats.
Det finns tänder.
Man befinner sig i de dödas värld.
Den är rutten.
Särskilt begravda barn.
Mitt hjärta brister när jag ser resterna av ett barn.
Dessa tänder kom från mumien där nere.
Det är små kindtänder.
Hur gammal?
Antagligen runt 14, 15 år.
Vi trodde att det var ett barn,
men inte bara ett.
Det är mer än ett barn.
Vi samlar in alla benen
och frågar vår antropolog
som kommer ut och undersöker benen åt oss.
Varje benbit kan säga nåt.
Inte bara dödsorsaken.
De mer intressanta berättelserna handlar om deras liv.
Hur levde de?
Det var fem…
Var han frisk? Var han lycklig?
Var han sorgsen?
Det går att utröna från benen.
Jag heter Amira Shaleen. Jag är professor i reumatologi
vid medicinska fakulteten, Kairos universitet.
Och jag jobbar här för att undersöka
benen som man hittar i de olika utgrävningarna.
Jag ska sprida ut den här och sedan studera dess delar.
När dr Sabry bad mig komma
sa han att det finns små ben från barn.
Vi vet inte hur många.
Det var allt.
Det är viktigt att vi får veta antalet personer
och vi vill veta de gemensamma dragen eller benens olika särdrag.
Först säger jag: "Assalam Alaikum."
Jag känner att jag vill presentera mig för den jag har framför mig.
Även om han eller hon är i delar.
De här små bitarna, de är…
Det är samma sätt som jag hälsar på en vän.
Detta är höger överarmsben. Jag lägger det här.
Jag vet inte hur man får känslor från ben, men jag känner det. Man känner det.
Det här är höger nyckelben för en av dem.
Schaktet närmast dörren innehöll två tonårsbarn.
Vi har ett korsben och det andra som är stort,
och bägge är ännu oförenade, inte…
En av dem var yngre än 20,
och den andra var yngre än 18.
Genom att jämföra benens storlek
tror jag att dessa ben tillhör den som är 18 till 20.
Ja, och detta är den yngre.
Och det fanns benbitar,
som troligen tillhörde en yngre person, kanske under sex år.
Halskota…
På den första.
I en låda, som innehöll tre skelett,
har vi en konstig situation för familjen,
där tre av deras barn har dött, samtidigt.
Vad har hänt här?
Enligt inristningarna i graven
har vi Wahtye, hans mor, hans fru och hans fyra barn.
Vi har nu tre barn.
Så vi börjar leta efter den andra delen av familjen.
Okej, detta schakt är utgrävt.
Nu blir det lättare för arbetarna här borta.
Kom, Hashem, vi ska jobba i det här schaktet.
SCHAKT 1 - SCHAKT 2 - SCHAKT 3
TRE VECKOR KVAR TILL RAMADAN
Vad har ni hittat?
Vackert.
Vem är denna skönhet?
Det är fullständig begravning, den sena perioden, runt 600 f.Kr.
Mer än 2 600 år gammal.
Benen har kollapsat, som ni ser.
Den har kvar föremål för efterlivet.
Lådan, herr Ahmed?
En väldigt vacker låda, förman Mustafa.
Ett unikt föremål, herr Ahmed.
Är det ett spel, herr Ahmed?
Ja, senet. Det är lite som schack.
Så coolt att de spelade schack.
Kolla vad som är inuti.
Det här är ben.
Måste ha haft en funktion i spelet.
Vi kan ordna dem så här och spela.
Du och jag, herr Ahmed.
Det är nåt man spelar, som vi spelar schack idag.
Förr i tiden kallades det senet.
Jag vet inte exakt hur det spelas.
Jag förstår inte, för vi har 20 positioner här.
Och den där har 30.
Jag vet inte hur det fungerar.
14, 15, 17, 19.
Det där är ben.
De ser ut som ryggkotor.
Var ska benen sättas?
-Jag vet inte. -Ingen kan ställa upp dem.
Sätt dem bredvid varandra.
SENET-SPEL AV LERA OCH BEN CIRKA 600 F.KR.
Herr Sabry!
Vad är det, Usama?
Förman, det är ett hål i klippan!
Herr Sabry!
Har du en ficklampa?
Mahdi, hämta en ficklampa!
Fortare, Mahdi!
Där är en skalle.
Det är två, tre skallar.
Det ser ut som en gravkammare.
Ta en titt.
Titta, det är nåt vackert här.
Var?
Där! Ser du?
Där är det!
Det ser ut som en håla som är cirka tre meter.
Jag tror
att det här hålet är från cirka 1200- eller 1100-talet f.Kr.
Nu ska vi städa undan för att se var ingången till hålan finns.
Det måste vara häromkring.
Ta ner allt.
Räck mig din hand, Usama.
Väldigt vackert, dr Mohammad!
Bered väg.
Det är en gravkammare.
Inuti upptäckte vi träkistor…
…och några ben.
Jag tror att det finns en andra ingång här, dr Mohammad.
Och bredvid dem hittar vi en håla till.
Här är en stor hålighet.
Dr Mostafa kommer och vi börjar hitta träkistan.
Kom igen! Ett, två, tre!
Lyft, Hamada!
Vilka vackra färger.
Samla er styrka! Lägg manken till!
Flytta den!
Flytta genast på den! Lyft nu!
Försiktigt!
Gå med dem, Ashraf!
Det här är unikt, både för mig och för hela Sakkra.
Ibland arbetar man i månader utan att hitta något.
Och här, som ni ser idag,
hittade vi nåt nytt var 30:e sekund.
Så under det här året, från april till april,
har vi fyllt tre förråd,
fulla av mästerverk, och det i labbet, med dr Ashraf,
har också många lådor som är fulla av mästerverk.
Allt det här hittades i Sakkara, på vår utgrävningsplats.
SNIDAD TRÄKISTA CIRKA 1295 - 1186 F.KR.
Schakt 3 har nu nått två meters djup
-Dr Mohammad? -Ja?
Vi har ben här.
-Vad är det? -Det är en skalle.
Bara en ensam skalle? Inte del av någon gravsättning?
Okej, Usama. Ta den här!
Se upp, Usama.
Det är ett huvud...
-En skalle? -En skalle, ja.
Alla ben är staplade i det här hörnet.
Det är nog mer än en person.
Detta är ett konstigt schakt.
Vi hittade ingen gravkammare i schaktet.
Det är bara två meter djupt.
Men vi hittar resterna av två skelett.
De ser ut att ha stått för benen går
uppifrån och ner.
Vissa saker har vänts, men de är också små.
Varför begravdes de så här?
Varför tillverkades ingen kista åt dem?
Jag tror att de begravts hastigt i detta schakt.
De har blivit inpressade här.
Det kan vara att det hände nåt med familjen Wahtye.
Så, pannan är…
…den är len och inte så framträdande,
så hon är en kvinna.
Troligen en trevlig dam.
Men vi vet inte hennes ålder.
Det mellersta schaktet var en påse med helt förstörda ben,
som blivit helt täckta av lera.
Mycket skör.
Underkäken är framskjuten.
Det är nog på grund av leran.
Men vi måste rengöra tänderna för att fastställa hennes ålder.
Jag hittade skallen från en gammal kvinna,
över 55.
Så jag försöker hitta något om hur den här kvinnan dog.
Den gamla kvinnan hade svullnad
här på insidan av underkäken.
Benet var utvidgat inifrån med en cystliknande svullnad.
Jag fick nog bort den mesta leran.
Vi hade tur som hittade det för benen låg illa till.
Det är inte här.
Detta är en annan person.
De är inte desamma.
Ung, väldigt ung.
Liten person.
Nej, detta är höger tinning.
Jag tror att vi har tre här.
Och detta är en underkäke från…
En vuxen kvinna, tror jag.
I detta hål låg två kvinnor och ett barn.
Gammal kvinna, yngre kvinna och ett barn, tror jag.
Så, i schakt nummer tre?
Två kvinnor.
Ungefär hur gamla?
En är över 50.
Antagligen hans mor då.
Och den andra?
Sett till tändernas slitage var hon i trettioårsåldern.
Det kan vara frun.
Okej, doktorn.
Något mer med dem?
Ja, ben från ett barn.
Åldern är oklar.
Ben tillhörande ett barn, okänd ålder.
Ett fjärde barn?
Kanske det.
Ahmed, vi har fyra barn.
-Står det fyra på väggarna? -Ja, det är fyra.
Tre unga pojkar och en flicka.
Pojkarna kan ha lagts i det schaktet
och här lades kvinnorna och flickan.
Så kvinnorna begravdes ihop?
Flickan med modern och frun.
Det är en bra teori.
Det här är hans familj som ligger bredvid varandra.
Att döma av deras ålder och benens skick
måste vi ha starka misstankar
om att alla dessa dödsfall på något sätt hade koppling till varann.
Wahtyes liv var väldigt komplicerat.
Vad hände med hans familj?
Dog de samtidigt? Eller en efter en?
Varför dog de så tidigt?
Jag kan inte föreställa mig.
Jag har sådan tur. Jag har tre döttrar och en son.
Rawda, den yngsta.
Fyra år. Jag älskar henne så.
Om jag förlorade min son eller döttrar…
Jag sätter mig i hans situation och kan inte föreställa mig.
Det är mycket sorgligt.
Att förlora hela familjen? Hemskt.
TVÅ VECKOR KVAR TILL RAMADAN
Jag tror att det fanns tragedi i sista delen av Wahtyes liv.
Men vad? Det vet vi ännu inte.
Så vi har kvar vårt pussel.
Vi måste hitta Wahtye för att lösa det.
Och det finns bara ett ställe kvar leta.
SCHAKT 1 - SCHAKT 2 - SCHAKT 3
SCHAKT 4
Ta i nu!
-Ja, doktorn! -Du förbannar alla schakt du kliver ner i!
Läs Koranen på morgonen!
Det gjorde jag!
Vi får se. Ghareeb, jag gillar dig, men du ger oss otur.
Nej! Jag vet inte vad jag ska säga.
-Om du tagit hand om dina arbetare… -Mer än såhär?
Ska jag köpa choklad åt dem?
Gud tar hand om dig, Mustafa.
Titta, herr Sabry, vilken fin kalksten!
Det här brast för länge sen. Ser du?
Det är övre delen av en vacker stenstaty.
Ja, mycket vacker.
Peruken är också underbar.
Detaljerna är fantastiska.
-Herr Ahmed. -Hej, chefen!
-Vem är denna skönhet? -Jag bad om dig direkt.
Du vet relieferna vi hittade för några dagar sen?
De om kung Ramses II?
Det hela kan väl inte vara en slump?
De kommer nog från kapellet ovanför.
För tre dagar sedan hittade vi fina reliefer från samma…
Från ramessidiska tiden, med kung Ramses II:s kartusch.
Det var helt tydligt.
Och idag har vi den här, också i den ramessidiska stilen.
Långt över 3 300 år gammal.
Den här mannens grav måste ligga häromkring.
Det kanske är vår del av kullen här, nära väggen där borta.
Den är sprucken såhär.
Jag undrar, Ahmed.
Minns du de två statydelarna vi hittade?
-Under första säsongen? -En i den första och en i den andra.
Tror du att den hör till dem?
Jag hoppas det.
Assalamu alaikum.
Titta, dr Medhat. Minns du statyn från förra säsongen?
-Statyn som var i flera delar? -I två delar...
-Vi satte ihop dem! -Gjorde ni?
-Var är den? -Kom och titta.
Den här vägen. Gud välsigne dig.
Kan vi se om de hör ihop?
Ta med den hit, herr Ahmed.
Den här delen hittade vi i maj, i toppen av utgrävningen.
Och den här hittade vi i oktober i botten av ett schakt.
Ge det till dr Ashraf.
Titta. Flytta bakåt.
Ner lite. Vänta lite.
Nej, upp lite igen.
-Vänta! -Släpp.
-Släpp! -Nej, vänta.
Den står av sig själv…
Håll uppe den!
Perfekt! Perfekt!
Okej.
Jag visste att den skulle passa ihop.
Den är väldigt vacker.
Tacka Gud att våra hjärnor ännu fungerar!
Ingen kunde tro att den här statyn,
tre delar, blev en komplett staty.
Så vi är säkra på att vi har något gömt under sanden.
Vi måste leta efter statyns ägares grav.
Vi hittar den säkert, insha'Allah, den här säsongen.
KALKSTENSSTATY AV EN RAMESSIDISK ADELSMAN CIRKA 1279 - 1213 F.KR.
SCHAKT 4
Vad har du där? Flytta jorden åt söder. Var försiktig.
-Försiktigt! -Vänta.
Herr Hamada kommer ner nu.
När vi når botten av ett schakt…
I synnerhet schakten i Wahtyes grav, vet vi att klippan är svag.
Men för mig är detta dörren till paradiset.
Jag vill se honom, komma närmare honom.
Framför mig ser jag en öppning västerut.
Öppningens bredd är densamma som schaktets bredd.
Ungefär en meter?
Detsamma, ja.
Har ingången blivit bredare nu?
Ja.
-Är det lättare att se nu? -Ja.
Vad ser du därinne?
Ett ögonblick.
Jag ska dubbelkolla innan jag blir för uppjagad.
-Va? -Vänta lite.
Det är Wahtye, chefen! Vi har hittat honom!
Tack gode Gud. Vad ser du där nere?
-En träkista! -Äntligen hittade vi Wahtye!
Toppen!
Tack gode Gud!
Grattis, chefen! Tusen grattis till dig, Hamada!
Detta blir första gången han ser ljuset.
Du har tur, herr Hamada.
Stor tur!
Du är den första som ser gravkammaren.
Du är den första som ser Wahtye.
Dr Mohammad!
Ja, chefen?
Wahtyes skelett är här.
Toppen.
-Jag har rensat lite och hittat skallen. -Tack och lov.
Herr Hamada?
Är alla ben där?
Ja, allihopa.
Prisa Gud.
Det är så märkligt att i all denna prakt,
nu när vi har grävt ut schakten,
finns det bara två gravkammare.
Och detta huvudschakt har…
…bara en enkel träkista.
Gåtorna kring mannen blir allt fler.
Vilken far som helst som förlorar sina barn
lever vidare med ärr inom sig.
Men vi kände att hans statyer visade
en känsla av munterhet.
Så graven kanske var klar innan hans barn dog.
För den enda plats där jag kände av äkta sorg
var i hans gravkammare.
Där fanns inga tecken på lyx eller överflöd.
Kistan var av vanligt trä...
och han var inte ens så välbalsamerad.
Chocken av hans barns död kan ha lett till detta.
-Chefen! -Ja?
Wahtyes ansikte!
-Jaså? -Jag har det framför mig.
-Wahtye har äntligen uppträtt! -Underbart!
-Den är i gott skick, tack och lov. -Tacka Gud.
Vi trodde allt skulle bli klart när vi hittade gravkammaren.
Men det finns mer att upptäcka.
Vi måste ännu ta reda på hur han dog,
men det är nåt vackert
som fyller ens hjärta med glädje…
…att få se Wahtyes ansikte.
Dra en lättnadens suck
och säga att vi hittat Wahtye.
Här är graven och dess ägare.
Nu är bilden klar.
Kom han fram säkert?
-Han är framme. -Tack gode Gud!
Detta skelett är i bättre skick än de andra.
Och trots att han är en man, har han ändå feminina drag runt skallen.
Han verkar vara en späd man.
Han är cirka 35 år gammal.
Det här var nog Wahtye.
Äntligen får jag träffa honom.
Han har inte så starka eller grova musklerförbindelser,
vilket kan tyda på att han var en fin man med ett fint jobb.
Han kanske är en herre.
Han var herre över mycket.
Wahtyes skalle visade att benet blev tjockare.
Vi kan lägga honom här.
Och det ger oss en fingervisning om att det var något som pågick inuti benen.
Det är intressant att vara nära dem
och känna dem som om jag känner hans smärta och lidande.
Jag försöker.
Det är inte så lätt, men jag försöker känna det.
Okej.
Formen på benen från de nedre lemmarna är inte så friska,
för knät är vridet inåt.
Det här borde vara så här, och detta såhär.
Den här vinkeln ska roteras utåt,
men för denna man, istället för att sitta såhär,
är det såhär för honom.
Som om han gick så här.
Jag tror att han var försvagad.
De här benen var inte friska.
Han kan ha lidit av smärta.
De törstade efter blod
och därför har benen utvidgats.
Vilket kan säga att den här personen kan ha haft nån sorts anemi.
Och samma svullnad påträffades hos modern.
Vi har medfödda orsaker till anemi.
Men det är en avlägsen idé, för bägge dog i olika åldrar.
Det är inte så vanligt,
men genom att ta hela situationen i kontext
kan vi tänka oss någon form av sjukdom
eller epidemi.
Förmodligen malaria.
Vilket kan påverka hela familjen.
Och om det är sant, skulle det förändra den egyptiska historien.
Prisa Allah.
Prisa enbart Allah…
Guds barmhärtighet är för de barmhärtiga.
Var barmhärtig mot dem som vandrar jorden.
Det är ett sällsynt
att hitta alla människor som avbildas på gravens väggar,
begravna i gravens schakt.
Och detta världsliga liv är bara lek och dårskap…
Vi tackar vår Gud för den här historien
om den här familjen.
Wahtye är nöjd med oss
och vi är nöjda med Wahtye.
Det är kommunikation. Samarbete.
Vi gjorde Wahtye berömd efter 4 500 år.
Så om Wahtye kommer nu,
skulle han tacka för vad vi gjort för honom.
Men vi tackar Wahtye för utan Wahtye
skulle vårt arbete fort glömmas bort.
Vi har missförstått allt.
Detta är deras drömmar. Inte verkligheten.
Vi kände att de satt upp foton på väggarna.
Den uppfattingen har de inte.
De är inte som vi.
Som vi tar bilder på Facebook? Nej, det här är inte deras Facebook.
Det här är deras drömmar.
De tror på nästa liv
mycket mer än de tror på sitt första liv.
Därför satte de drömmarna om nästa liv på väggarna,
och detta är deras första liv.
Därför missbedömer man ofta historien.
Att se de stora templen, de stora statyerna,
och man tror att allt i historien var perfekt.
Och när man ser folket, upptäcker man att de är som vi.
Precis som vi.
Det är den verkliga historien.
EN VECKA KVAR TILL RAMADAN
När vi blev klara med Wahtyes grav,
var hela teamet optimistiska att vi skulle hitta något
så vi fick återvända nästa säsong.
Men chefen för utgrävningen kom på besök
och han gav oss dåliga nyheter.
Vi måste avsluta säsongen efter bara två dagar.
Regeringens budget är satt.
Så vi måste avsluta arbetet.
Ta bort allt…
…för vi måste utrymma om två dagar.
Under sista arbetsveckan
försöker man vanligen säkra platsen och skydda den.
Ghareeb, hjälp honom.
Men ibland får man en överraskning.
Klippväggen ser bra ut här.
För när man städar upp…
Fort, hämta en hacka!
…upptäcker man ibland något viktigt.
Var är de tomma hinkarna?
Kom igen! Ta den där vid dina fötter!
Kom hit, doktorn.
"To-Bi-Mis…"
"Ben To-Bi-Mis."
Titta, "domaren". "Den store domaren".
Jag måste säga att gravfältet Bubasteion…
…är en mycket märklig plats.
Det ger oss alltid det oväntade…
…och det är underbart.
På bara en säsong
hittade det egyptiska teamet vid Bubasteion över 3 100 unika artefakter.
Om Amiras teori om hur Wahtyes familj dog kan bevisas,
blir det världshistoriens första dokumenterade fall av malaria.
Med över 1 000 år.
Lejonungen som Hamada och Ghareeb hittade har bekräftats
som det första mumifierade lejonet som någonsin påträffats.
Undertexter: Tomas Lundholm