Dette program indeholder scener, der kan virke skræmmende.
Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
At dele havet med naturen er ikke uden risici.
-En af de værste er et hajangreb. -Øverste halvdel af benet var væk.
Og surfere og andre, der bruger bræt-
-udgør over 50 procent af angrebene.
Vi er nødt til at komme op af vandet. Jeg bløder.
Man tror ikke, det er virkeligt. Blod overalt.
Haj!
Det er foråret 2017.
Surferen Dusty Phillips og LeeAnne Ericson-
-har været sammen i tre et halvt år.
Som weekendferie vælger de San Onofre Beach-
-som er en magnet for svømmere, surfere...
...og hajer.
Cirka 60 varianter svømmer ud for Californiens kyst.
De fleste er harmløse for mennesker.
Men i dybet lurer tigerhajen og den store hvidhaj.
Det var så skønt i den weekend. Vandet var blåt og skinnende.
Alle fyrene havde et bræt, men jeg svømmede.
LeAnne og jeg var cirka 100 meter ude. Vi flød rundt og morede os.
En søløve dukkede op til venstre for mig og så på os.
Jeg så på Dusty og sagde: "Den søløve ser lidt panikslagen ud."
Omgående dykkede den ned igen og forsvandt.
Jeg trak brættet op for at padle hen til en bølge.
Jeg vendte mig mod kysten for at svømme ind.
Så snart jeg begyndte at padle...
En haj havde taget fat i mit højre overlår.
Jeg mærkede dens tænder bore sig ind i mit ben.
Jeg skreg så højt, jeg kunne.
Og skriget forsvandt under vandet.
Det var et gennemtrængende skrig, der sendte gys op ad ryggen.
Jeg husker, at jeg tænkte på
at Dusty ikke vidste, hvor jeg var, eller hvad der skete med mig.
Jeg kiggede rundt og ventede.
Hun kom ikke op til overfladen og var ingen steder at se.
Hun var væk.
Jeg husker, at jeg forsøgte at skubbe hajen væk fra mit ben.
Jeg kom måske ni meter ned.
Det var dybt nok til, at jeg kunne se lyset ændre sig
og det blev mørkere og mørkere, jo længere ned jeg kom.
Jeg hoppede af mit bræt og ledte efter hende i vandet.
Men hun var der ikke.
Det var meget stille og fredfyldt under vandet.
Det eneste, jeg kunne finde, var dens øjne.
Hele min hånd røg ind i dens øje.
Jeg stak den ind, så dybt jeg kunne.
Det var superblødt. Det føltes som at stikke hånden ned i budding.
Hajen trak så hovedet væk fra mig
og jeg svømmede op til overfladen.
Jeg samlede hende op fra vandet og satte hende på surfbrættet.
Øverste halvdel af benet var væk.
Da blev det alvor.
Jeg lå i en rød blodpøl.
Små bidder af mit fedt flød rundt i vandet.
Adskillige gange råbte jeg: "Haj! Hjælp!"
Alle spillede bold på stranden. Børnene løb stadig rundt.
Ingen vidste, hvad der skete.
Vi kom ind til vand, der gik os til mellem knæet og livet
og fik folk til at komme ud for at hjælpe os.
-Hvad drejer det sig om? -Nogen blev bidt af en haj.
Heldigvis for LeeAnne er der en marinebase i nærheden.
Med et lægehold, der er klar til at rykke ud.
Da vi har fået hende op på stranden, når redderne frem.
Så vi sætter hende ned i en støvsky.
Hun blødte ikke længere. Hun havde mistet alt sit blod.
Hun var kridhvid.
Jeg løftede hendes ben, og min første tanke var
at benet risikerede at falde af. Det stod ikke til at redde.
Jeg tænkte, at det var forbi nu.
Før da havde jeg aldrig sagt, at jeg elsked hende.
Det var første gang, han havde sagt det til mig, og jeg tænkte:
"Af alle tidspunkter er det nu, du vælger at sige, at du elsker mig."
Af alle tidspunkter.
Men hvis jeg skulle dø, havde jeg i det mindste hørt det.
LeeAnne flyves til et hospital i nærheden, mens hun er i livsfare.
Lægen siger, at de har lagt hende i koma, og at vi skal af sted nu.
Jeg sidder i helikopteren og kigger ned på min familie og venner.
Ingen af dem ved, hvor vi skal hen.
Hvilken tilstand hun er i, eller hvilken tilstand jeg er i.
Det var hårdt for mig.
LeeAnnes angriber er nok en ung
3-4 meter lang stor hvidhaj.
Fuldt udviklede voksne kan blive op til seks meter.
Store hvidhajer er dødbringende jægere.
De kan nå en angrebsfart på 40 kilometer i timen.
De lukker kæberne sammen med en kraft på op til to ton.
Hvis du tænker på det perfekte rovdyr... ydelse, størrelse, fart
tænder, intelligens ...så må det være den store hvidhaj.
Når de jagter sæler, udtænker de én strategi og farer op.
Selv unge hvidhajer på to en halv til tre meter
går efter større byttedyr, hvis chancen byder sig.
Da surfere ofte er i sorte våddragter, kan de ligne sæler.
Resultatet kan være dødbringende.
De store hvidhajer har et tændsæt
hvor tænderne fungerer som save til at trække store lunser ud af byttet.
Det er nemt for dem at ramme pulsårer.
Grunden til, at folk dør, er blodtabet.
Siden 2001
har hajer angrebet 55 mennesker langs den californiske kyst.
I LeeAnnes tilfælde er der måske en logisk forklaring.
I Californien er søløver fredet, og bestanden vokser.
Hvidhajerne er også fredet.
Så sandsynligheden for, at arterne mødes, stiger år for år.
Hvis du vælger at svømme ved søløverne, hvor der er hvidhajer
er det ikke særligt smart.
Den store hvidhaj patruljerer.
Den leder efter silhuetten fra en søløve.
Hvis man vil forklare, hvorfor hvidhajen angreb LeeAnne
og hun svømmede i et område med masser af søløver
så er årsagen sandsynligvis forveksling.
LeeAnne tilbragte ni uger på hospitalet
hvor hun fik flere operationer, blodtransfusioner
og hudtransplantater.
Det meste af min læg og sædemuskler er væk.
Min lårmuskel er væk.
Den bed ikke helt ned til knoglen.
Det hele er næsten væk.
Efter cirka syv uger begyndte jeg at kigge på mit ben
På dets udseende.
-Der er noget her. -Det er transplantatet over nerven.
De tog hud fra mit venstre ben for at lukke såret på mit højre.
Det er rigtig fint.
Jeg sagde: "Det var godt, at I ikke fjernede mit ben."
Mit hofteled er blottet, så jeg kan ikke ligge så længe på siden.
Jeg kan hverken sidde eller stå op særligt længe.
Udover forveksling
er der en anden faktor, som forbindes med angreb på surfere.
Og det er tidspunktet på dagen.
Som fødestedet for surfing på store bølger
er Hawaii kendt for nogle af klodens bedste bølger.
Men også her er der farer nedenunder
med 120 angreb i de sidste 25 år.
-Du godeste! -Han svømmer direkte ind i den.
Mange af dem fra den næstfarligste hajart, som dræber mennesker:
Tigerhajen.
Den brasiliansk fødte Marjorie Mariano
har surfet på øen Oahu i over 20 år.
Jeg lod surfing være midtpunktet i mit liv
for jeg ser mig selv som surfingafhængig.
Jeg lever og ånder for surfing.
I december, 2017 brød Marjories verden sammen.
Et samfund sørger i aften, efter en velkendt mor
blev brutalt myrdet i et hus i North Shore.
Jeg fik dårligt nyt om, at min bedste ven Thelma blev myrdet.
Hun var min surfingmakker og ven.
Den vigtigste person i mit liv på Hawaii.
Knust hædrer Marjorie sin afdøde ven med surfing ved solnedgang
på den allersidste dag i 2017.
Jeg ville surfe og rense tankerne
for at glemme den triste hændelse med min bedste ven.
Så jeg surfede for at styrke mig en smule.
Jeg ville bare surfe i en halv time som afslutning på året.
Jeg ville gøre det for Thelma.
Jeg forsøgte at fange en bølge. Pludselig tog mit liv en drejning.
Noget ramte mig. Det faldt mig ikke ind, at det var en haj.
Nytårsaften, 2017.
Marjorie Mariano har lige mistet sin bedste ven til et brutalt mord.
Hun håber, at surfing ved solnedgang giver hende fred i sindet.
Men tragedien indtræffer igen.
Pludselig ændrede mit liv sig på få sekunder.
Jeg nåede aldrig at se finner eller skygger.
Jeg mærkede noget hårdt på mit ben.
Det skete pludseligt. Jeg var i en hajs gab.
Vi hørte Marjorie skrige
og vendte os straks og så hajen bide sammen om Marjorie
og forsøge at ruske hende fra side til side.
Min krop reagerede ved at trække sig væk.
Men da jeg vendte mig om, stod jeg over for hajen.
Vi var øje mod øje.
Jeg følte, at jeg så ind i dens sjæl.
Jeg var forfærdet og følte, at jeg var på egen hånd.
Hajen forsvinder lige så pludseligt, som den kom.
Surferne Gray Spainhour og James Tongg er 50 meter væk.
Da vi kom hen til Marjorie, så jeg, at hendes ben var blevet bidt
lige under hendes venstre balle.
Hun var skræmt og skreg.
Vi vidste, at vi hurtigt måtte få hende ind til kysten.
Jeg tænkte: "Hajen kommer tilbage. Vi skal op. Jeg bløder."
James sagde: "Giv mig snoren." Så jeg tog den af og gav den til James
og han begyndte at binde en årepresse.
I næste øjeblik mærkede jeg en virkelig stor smerte.
Den var værre, end da hajen bed mig i benet.
I nærheden hører en paddleboarder uroen.
Han har det eneste, der kan være med til at redde Marjories liv.
Marjorie tager fat i hans bræt og kommer ind til kysten.
Efter få minutter kører en ambulance hende til Honolulu hospital.
Kirurgerne får blødningen under kontrol
nogle få timer, før det nye år kimes ind.
Godt nytår, alle sammen.
Jeg er okay. Jeg er i live.
Jeg kan høre fyrværkeriet, der skydes af uden for hospitalet.
Det er skønt at se på uret og se...
...at jeg overvandt døden igen. Jeg overlevede.
Jeg overlevede til 2018!
Marjorie blev sandsynligvis bidt af en tigerhaj-
-en af hovedsynderne bag hajangreb på surfere på Hawaii.
Tigerhajer er som regel ensomme jægere.
De lever af store byttedyr og har kæberne, der er i stand til
at tage de store byttedyr.
De er heller ikke kræsne. De æder det, de kan få fat på.
Med tilnavnet havets skraldespand
har tigerhajen udstyret til at tygge i alt, hvad den finder.
Selv nummerplader og gamle dæk.
Her er kæberne fra en fire meter lang tigerhaj.
Man kan se antallet af tænder og størrelsen af dem.
De er store og savtakkede. Selv takkerne er savtakkede.
Når kæberne flytter sig, skærer den
og tænderne bliver som klinger på en motorsav.
Udover de mange tænder har de reservetænder bagved
så de altid har et fuldt tandsæt klar.
Når de møder bløde mennesker
kan de nemt blive alvorligt kvæstet af så stærke kæber.
Da Marjorie surfede ved solnedgang, havde hun tid og sted imod sig.
Tigerhajer er natjægere.
Og hun surfede i et område, hvor der levede havskildpadder.
Hvis en haj, der svømmer rundt i skumringen
ser noget ved overfladen, vil den op og undersøge det.
Når man sidder på brættet med armene ud til siden som små luffer
og en haj kommer op nedefra
kan den forveksle personen på brættet med en skildpadde
og give personen et undersøgende bid.
Mange hajangreb på surfere lader til at ske ved en forveksling.
Men andre angreb kan være forsætlige.
Med over 2.800 kilometer forreven kystlinje
er Sydafrika surfernes paradis.
Men det indebærer farer.
Hvert år bliver hajer draget af en dramatisk begivenhed i havet.
Sardinvandringen.
Havfugle, sæler og delfiner trænger ind
og spreder de tætpakkede stimer.
Det er også en gratis buffet for hajer.
Og blandt dem er den tredje art, der dræber surfere:
Tyrehajen.
Med sit aggressive ry
står den for mange af Sydafrikas dødbringende hajangreb.
I juli slutter sardinvandringen.
Med fulde maver rejser mange af hajerne væk
til stor lettelse for de lokale surfere.
Denver og Kristy Struwig er lige vendt hjem fra deres bryllupsrejse.
Det er perfekt timing til at fejre det med surfing.
Vi var i højt humør over at være blevet gift.
Vores vigtigste mål den fredag var at være sammen i havet.
Vi var unge. Det var en spændende tid.
Vi surfede løs.
Normalt vurderede vi hajaktiviteten og sardinvandringen på-
-hvor mange fugle der dykkede ned i havet.
Men den dag var det ganske roligt.
Vi var utrolig heldige, at havet var så roligt og blåt
og så smukt, som det var.
Efter nogle timer vender Kristy tilbage til kysten.
Denver venter på én bølge til med sin ven Eric.
Jeg sad der, og så...
Hajen svømmede direkte under mig.
Jeg tænkte: "Hvad? Det er ikke muligt."
Og hajen foretager en stor U-vending.
Og så forsvinder den. Da jeg stikker benene ned, rammer hajen mig
og trækker mig ned til bunden.
I de seneste ti år har der været flere hajangreb end nogensinde før.
De nygifte Denver og Kristy Struwig rider på bølgerne i Sydafrika.
Men tragedien indtræffer.
Og Denver må kæmpe for sit liv.
Jeg husker, at jeg så hajens snude og hoved på mit ben.
Det var uvirkeligt, og jeg husker, at jeg råbte:
"Jeg er lige blevet bidt."
Med ét så vi et bræt tippe op i luften.
Vi vidste endnu ikke, hvem der var blevet angrebet.
Selvisk tænke jeg: "Bare det ikke er Denver."
Da jeg ledte efter mit bræt, så jeg det ti meter væk fra mig.
Den havde bidt gennem mit benreb.
Og så kom hajen tilbage bag om mine skuldre.
Dens hoved var lige ved siden af mit hoved.
Den bed igen og trak mig ned til bunden.
Jeg husker ikke, hvornår den gav slip, men jeg husker, at jeg kom op.
Da jeg indså, at det var ham, blev jeg fortvivlet.
Det var en forfærdelig følelse af afmagt.
Denver når ind til kysten.
Til alt held er der en redder og en læge i nærheden.
Han har fået en dyb flænge i låret, som nær har ramt lårarterien.
Jeg håbede bare, at det ikke var kritisk
for vi var lige blevet gift.
Der måtte ikke være sket noget 2-3 uger efter vores bryllup.
Denver mistænker, at en tyrehaj står bag.
En af tyrehajens vigtigste sanser
er dens evne til at mærke plasken og bevægelser i vandet.
Man kan lokke en tyrehaj, med en plastikflaske-
ved at klemme den og få den til at knitre.
Den slags vibrationer i vandet
kan surfere afgive, hvis de plasker ved overfladen.
Men en anden art er måske den rigtige synder.
Når jeg ser på habitatet og årstiden
er der afgjort en mulighed for, at det var en stor hvidhaj.
Store hvidhajer patruljerer hele tiden kysten.
Desværre er det også det område, hvor surferne opholder sig meget.
En undersøgelse af bidmærket kan vise, hvem der angreb Denver.
Det var ret udtalt. Her var venstre side af dens kæbe
og den anden side gik om til bagsiden.
Det her var det værste. Med lårarterien lige her.
Jeg var meget heldig. Det var det første.
Det andet var... Nu skal du se.
Man kan se afstanden. Der var en, to, tre.
Men de her er de mest interessante.
Tyrehajer har meget tynde, gennemborende underkæber.
Men disse ar har et mellemrum.
De er lange og meget rene.
Hvidhajer er mere savtakkede i underkæberne. De saver.
Da det her er underkæben, er det snarere en hvidhaj end en tyrehaj.
Straks da jeg så bidmærkerne på hans skulder
var jeg sikker på, det var en hvidhaj.
Der kan være mange grunde til, at den bed Denver.
Måske var den sulten og havde ikke været i en sælkoloni i lang tid.
Den var villig til at undersøge denne store genstand i vandet
for at se, om det var potentiel føde.
Det var et tilfælde
hvor Denver var det forkerte sted og mødte den forkerte haj.
Men sådan er det at være i naturen.
Fra Sydafrika kan store hvidhajer rejse lange afstande
og tage på en 11.000 kilometer lang tur til Western Australia
som også er udsat for hajangreb.
Med 13 dødstilfælde på 100 år.
Grunden til denne storslåede rejse? Den størst tænkelige mængde føde.
Den findes ofte lige ved siden af revlen.
Det er 15. april, 2018.
Surferen, Alex Travaglini, skal ud til sit lokale surfsted i Gracetown.
Jeg havde arbejdet 20 dage i træk.
Så jeg var ivrig efter at surfe lidt.
Men da Alex når frem, har nogle andre surfere dårligt nyt.
Nogen havde set en finne i nærheden.
Hajen var sandsynligvis forsvundet for længst.
Pludselig var bølgerne perfekte.
Jeg tænkte: "Det er nok forsvarligt nu." Jeg var opsat på at surfe.
Jeg fangede en bølge og var glad for det og ville fange nogle flere.
Mens jeg ventede, snakkede jeg med min ven.
Jeg så, at han blev ret forskrækket.
Jeg så ikke hajen, før den bed. Smerten spredte sig i hele min krop.
Western Australia har haft flest hajangreb i de seneste ti år.
Men surferen, Alex Travaglini, kan ikke modstå de perfekte bølger.
Men ud af det blå bliver han angrebet.
Jeg blev overrasket. Jeg så intet komme.
Det eneste, vi så, var plasken, da han kæmpede mod hajen.
Hajen var under brættet
og jeg forsøgte at skubbe brættet for at holde hajen væk.
Den var kun fokuseret på Alex. Den ville have fat i ham.
Den stak hovedet op af vandet og kiggede på mig
og begyndte at kredse om mig igen.
Mine følelser skiftede fra chok til vrede.
Jeg bandede ad hajen.
Og så kom den hen mod mig igen.
Jeg tog surfbrættet og skubbede det mod dens snude.
Jeg ville ikke lade den æde mig.
Den havde nok besluttet, at nu var det nok.
Det sidste, jeg husker, var, at hajen svømmede ud mod horisonten.
Den havde snoren i sit gab.
Det lykkes en lokal fotograf at filme hændelsen.
Hårdt såret og uden sit surfbræt
er Alex nu fanget femten meter fra kysten.
En anden surfer i nærheden
kommer ham til undsætning i stedet for at flygte.
Sammen fanger de en bølge, og Alex driver ind til kysten.
Vi løb ud for at hjælpe og fattede ikke, hvad der skete.
Det er uvirkeligt. Blod overalt.
Mens Alex ligger og bløder på kysten
bruger surferne deres snore som årepresser på Alex' ben.
Alex var rolig. Han gik ikke i panik. Vi skreg nok mere end han.
En helikopter er på vej
men surferne skal bære Alex til en p-plads knap 800 meter derfra.
De improviserer og bruger et surfbræt som båre.
Den eneste vej er over kampesten og stejle klitter.
Vi oksede af sted. Vi trådte på ting og skar os.
Det var en mission.
Jeg ved ikke, hvordan de undgik at tabe mig.
De klarede det fremragende.
Hvad årsagen til angrebet angår, er svaret måske ikke langt væk.
Myndighederne er i færd med at håndtere en død hval på stranden.
For store hvidhajer i området
kunne lugten lokke dem ind.
De kan lugte blod i vandet fra over fem kilometers afstand.
Ådslet er ikke blot
den allerstørste energikilde for store hvidhajer.
Den er også lettilgængelig.
Hajen skal kun bruge kæbemuskler for at få fat i spækket.
Hvert sekund hvalen ligger på stranden
lækker den olie og duft ud i vandet, som lokker hajer ind til stranden.
Hvis man surfer derude, og store hajer leder efter duftens oprindelse
og man er midt i den, så er der stor risiko for at blive bidt.
For Alex var det sikkert tilfældet.
Hvaler har været fredet i Western Australia siden 1979.
Deres bestand er stigende.
Men det kan have en uheldig konsekvens.
Flere hajangreb.
Hvalbestanden vokser hvert år.
Det medfører, at flere hvaler dør af naturlige årsager og strander.
Hold dig fra vandet, når ådslet er der, selv hvis det er på stranden.
Efter angrebet på Alex blev der sat advarselsskilte op på stranden.
Få timer efter blev en stor hvidhaj set i nærheden af revlen.
Alle blev beordret op af vandet.
Men én surfer mente, at bølgerne var uimodståelige.
Du godeste! Hold da op!
Haj!
I Western Australia få timer efter en surfer blev angrebet
er der atter blod i vandet.
Hold da op!
Haj!
Et fiskerfartøj havde meddelt nogle surfere, at en haj var i nærheden.
Alle undtagen én surfer kom op.
Surferen fastholdt, at han nok skulle klare sig.
Få minutter efter blev han angrebet.
Du godeste! Hold da op!
Haj!
-Han er væk. -Nej, han svømmer.
-Han svømmer. Kom så! -Han kommer tilbage!
Tag benrebet af.
På utrolig vis kommer den bidte surfer ind igen uden hjælp.
-Er du okay? -Ja.
-Du skal op hurtigst muligt. -Jeg skal nok til lægen.
Det er ikke så slemt. Det gør ondt, men dit adrenalin kører lige nu.
Min ven har lige givet mig det bræt. Jeg er så heldig.
Min første tanke var: "Hvem surfer der igen?"
Surfere er nogle sære snegle. Hvis bølgerne er fine, og der er fri bane
er der nogle, der tager chancen og forsøger igen.
Man lærte meget den dag.
18.000 kilometer væk i USA
ligger verdens hajbidshovedstad.
Florida har oplevet 33 procent af alle uprovokerede angreb.
Kom op af vandet!
En af de største syndere er den sorttippede haj.
Den kan blive op til 2,5 meter lang og jager lige ud for Floridas kyst.
For at studere dem fanger Stephen Kajiura dem med madding.
Lad os smide en til.
Ved at afmærke sorttippede hajer
har han opdaget, at hajerne bliver ved kysten for at jage fisk.
Derved undgår de farer.
Sorttippede hajer kan være i lavere vand end større hajer.
De holder sig også fra store rovdyr, såsom hammerhajer.
Fra luften har Kajiura opdaget noget chokerende.
Når man flyver, kan man se folk, der bader lige ved hajerne.
Folk ved ikke, at de er omgivet af hundredvis af hajer.
22. marts, 2019.
Matematiklæreren, Chris Bryan, er færdig med at undervise.
Hans perfekte måde at koble af på er surfing sidst på eftermiddagen.
På nogle strande i Florida kan man finde fossiler af hajtænder.
Jeg har tænder fra tyrehajer og en tigerhaj.
De er stadig sylespidse. De er som barberblade.
Jeg har aldrig tænkt over hajer. De har aldrig bekymret mig.
Det var en fredag eftermiddag.
Jeg fangede et par bølger.
Det var intet særligt.
Så jeg tog en bølge til.
Da jeg kom til den indre sandrevle, hoppede jeg af brættet
og så snart jeg kom ned i vandet, blev jeg bidt i foden.
Det var en skarp smerte, og så var den væk.
Jeg tænkte, at jeg var blevet bidt af en haj.
Det gjorde ondt i foden, og blodet løb ned ad mit ben.
Så jeg vinkede og råbte efter hjælp. Ingen svarede.
Jeg ser manden vinke med hånden, så jeg siger til min familie:
"Jeg tror, han råber efter hjælp."
Og da så vi bølgen ramme ham, og blod, der flød i vandet.
Så vi satte i løb.
Jeg vidste, at jeg blødte og var blevet bidt.
Jeg så, at det øverste af min fod, var flået op.
Da vidste jeg, at det ikke bare var et lille bid.
I de sidste ti år er hajangreb på surfere steget.
Florida er verdens hajbidshovedstad.
Matematiklæreren, Chris Bryan, som er ude at surfe efter skole
er det seneste offer.
Jeg blev bidt i foden og mærkede en skarp smerte.
Jeg var lige blevet bidt af en haj.
Da jeg kom op på stranden, var jeg tømt for kræfter.
Jeg var omtåget og havde kvalme.
Vi tog et strandhåndklæde og viklede det om hans fod.
Han var meget bleg.
Pludselig var der en, der klappede foran mig og sagde: "Bliv hos os."
Jeg sagde til Chris: "Jeg bliver hos dig
indtil de får dig ind i ambulancen."
Chris' angriber var måske en sorttippet haj.
At surfe under hajvandringen øgede hans risiko for at blive bidt.
En hurtig gang surfing blev til en operation med så mange sting
at kirurgen løb tør for tråd.
For de, der overlever hajangreb, bliver oplevelsen hængende.
Marjorie Mariano vender for første gang tilbage til det sted
hvor hun blev bidt af en fire meter lang tigerhaj.
Der, hvor bølgen brydes, blev jeg angrebet af hajen.
Jeg elsker stedet, og nu har det efterladt et ar i mit hjerte.
Min udfordring er at hele arret.
Jeg vil aldrig blotte
denne sårbare side af mig.
Der har været forsøg på at stoppe hajangreb.
Også med ekstreme midler.
Tanken om at udrydde en hajbestand
og forvente, at et vandområde tømmes for hajer, er ret naiv.
Der kommer bare nogle nye.
Hajer er toprovdyr, der opretholder balancen.
Hvis hajer forsvinder, vil havet dø.
Menneskets og Jordens økosystem vil begynde at bryde sammen.
Hajoverleveren, Alex Travaglini, vil gerne hjælpe surfere.
Et halvt år efter angrebet blev en advarselsalarm installeret.
Jeg siger ikke, at vi skal dræbe hajer.
Men på forskellige tider af dagen får jeg flashback om angrebet.
Det kan blive udløst af en lugt, ord eller en lyd.
Jeg vil have, at det, der skete for mig, ikke sker for andre.
For Denver Struwig, som blev bidt lige efter sit bryllup
har det været en lang helingsrejse.
Det skulle være en hurtig start, men så blev vi bremset af hændelsen.
Så hun... Wow!
Når han havde sine mareridt
vågnede jeg af, at han råbte og skælvede
som om han var under vand...
Han var i vild panik.
Kristy har givet mig fuld opbakning.
"Vi kommer igennem det her og kommer til at surfe igen."
For LeAnne Ericson og Dusty
har det været svært at vende tilbage til havet.
Jeg føler intet fjendskab mod hajer, og jeg bebrejder ikke hajer.
Jeg løb en risiko ved at gå i vandet. Det gør alle, når de går i.
Jeg forsøger at overtale mig selv til at gå i vandet igen.
Måske en skønne dag.
En dag får jeg måske LeAnne med derud. Vi får se.
Heldigvis udsættes de fleste surfere og svømmere aldrig for hajangreb.
Der er kun fire dødstilfælde årligt.
Mennesker har til gengæld ansvaret for et dødstal
på over 100 millioner hajer.
Med historier om stigende angreb
er vi så egentlig i fare?
Vi har med tiden oplevet flere angreb.
Ikke fordi hajerne bliver mere aggressive
men fordi vi bliver flere mennesker.
Når der er flere mennesker i vandet, stiger risikoen for at blive bidt.
Man dør snarere af at tage en selfie end af at blive angrebet af en haj.
Hajer går ikke efter mennesker. Vi er ikke en del af deres menu.
Hajerne æder fisk. Vi smager ikke ligesådan.
Man kan være i vandet med hajer uden at blive generet af dem.
Nicklas Pedersen www.btistudios.com