Dette programmet viser forstyrrende bilder.
Downloaded from YTS.MX
Foreldreveiledning anbefales.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Å dele havet med naturen er ikke uten risiko.
-En av de skumleste er et haiangrep. -Øverste del av beinet er borte.
På frontlinjen er surfere og andre som bruker brett.
De utgjør over halvparten av angrepene.
Vi må komme oss opp av vannet. Jeg blør.
Man tror ikke det er ekte. Blod overalt.
Hai!
Det er våren 2017.
Surferen Dusty Phillips og Leeanne Ericson
har vært sammen i 3,5 år.
Når helgen gryr velger de San Onofre Beach,
som er en magnet for svømmere, surfere...
Og haier.
Over 60 arter svømmer utenfor kysten av California.
De fleste er ufarlige for mennesker.
Men luskende i dypet finner man tigerhaier og hvithaier.
Det var vakkert den helgen. Vannet var blått og glitrende.
Gutta var på brett. Jeg svømte alene.
Leeanne og jeg var 100 meter ute og fløt rundt i vannet.
Vi så at en sjøløve dukket opp til venstre og så på oss.
Jeg sa til Dusty: "Sjøløven ser litt panikkslagen ut."
Og med en gang dukket den under og var borte.
Jeg snudde brettet for å padle mot en bølge.
Jeg begynte å svømme inn mot land.
Med en gang jeg begynte å padle...
En hai tok tak i høyre lår.
Jeg kjente barberbladene i beinet.
Jeg skrek så høyt jeg kunne.
Skriket forsvant under vann.
Et så skjærende skrik gjør at man får frysninger.
Jeg husker at jeg tenkte på Dusty.
Jeg visste ikke hvor jeg var eller hva som skjedde med meg.
Jeg så meg rundt og ventet og ventet.
Hun dukket aldri opp over vannet.
Hun var borte.
Jeg husker at jeg prøvde å dytte bort haien fra beinet.
Jeg var kanskje åtte-ti meter nede.
Det var dypt nok til at jeg la merke til lysforskjellen.
Det ble stadig mørkere jo dypere jeg kom.
Jeg hoppet av brettet og så etter henne under vann.
Men hun var ikke der.
Det var veldig stille, rolig og fredelig under vann.
Det eneste jeg så, var øyet dens.
Så hele hånden gikk inn i øyet dens.
Jeg stakk det inn så dypt jeg kunne.
Det var kjempemykt, som å stikke hånden i gelé.
Haien rykket ansiktet bort,
og jeg svømte mot overflaten.
Jeg fikk henne opp av vannet og satt henne på surfebrettet.
Den øverste delen av beinet var borte.
Det var da jeg innså alvoret.
Jeg var i en rød blodpøl.
Småbiter av fettet mitt fløt rundt i vannet.
Jeg skrek flere ganger: "Hai! Hjelp!"
Alle spilte fotball på stranden. Barna løp rundt.
Ingen visste hva som skjedde.
Vi kom inn så vannet sto til hofta eller knærne.
Da kom det folk for å hjelpe til.
-Hva er nødstilfellet? -Noen ble bitt av en hai.
Heldigvis for Leeanne var det en marinebase i nærheten.
Som hadde et utrykningslag på vakt.
Da vi kom inn på stranden dukket ambulansepersonellet opp.
Vi satt henne ned i en støvsky.
Hun blødde ikke lenger, for alt blodet var borte.
Hun var likblek.
Jeg løftet opp beinet hennes. Min første tanke var
at det var en fare for at vi ikke kunne redde beinet.
Jeg tenkte at det var over.
Jeg sa ikke at jeg elsket henne før da.
Det var første gang han sa det. Jeg tenkte:
"Av alle tidspunkt velger du dette øyeblikket for å si det."
"Dette var tidspunktet."
Men hvis jeg skulle dø hadde jeg i hvert fall hørt det.
Leeanne blir flydd til sykehus og klamrer seg til livet.
Ambulansepersonellet sa at de la henne i kunstig koma. Vi måtte dra.
Jeg satt i helikopteret og så ned på familie og venner.
Ingen av dem visste hvor vi skulle,
hva slags tilstand hun var i eller hva slags tilstand jeg var i.
Det var tungt.
Angriperen er sannsynligvis ung,
en tre til fire meter lang hvithai.
Fullvoksne kan bli seks meter lange.
Hvithaier er overveldende jegere.
De kan komme opp i 40 km/t når de angriper.
De biter ned med en kraft på opptil to tonn.
Det perfekte rovdyret, med prestasjon, størrelse, hastighet,
tenner og intelligens, vil være hvithaien.
For å jakte på sel, tilpasser de seg en strategi og angriper oppover.
Selv ungdommer på 2,5-3 meter
går etter større byttedyr hvis de får muligheten.
Surfere bruker ofte svarte våtdrakter og ser ut som seler.
Utfallet kan bli dødelig.
Hvithaier har en tannrad
som fungerer som sager for å dra ut store biter av byttedyret.
De kan lett flerre arterier.
Det er derfor de fleste dør av blodtap.
Siden 2001
har haier angrepet 55 mennesker langs kysten av California.
I Leeannes tilfelle kan det finnes en logisk forklaring.
I California er sjøløvene vernet. Derfor vokser bestanden.
Hvithaiene er også vernet.
Sannsynligheten for at de to artene møter hverandre øker år for år.
Hvis du velger å svømme rundt sjøløvene, der hvithaiene er,
så er det ikke smart.
Hvithaiene patruljerer.
De ser etter silhuetten av sjøløver.
En forklaring på hvorfor Leeanne ble angrepet av hvithaien
kan være at hun svømte i et område med mange sjøløver.
Så hun ble forvekslet med en sjøløve.
Leeanne tilbragte ni uker på sykehus
med flere operasjoner, blodover- føringer og hudtransplantasjoner.
Mesteparten av hamstringen og rumpemuskelen er borte.
Lårmuskelen er borte.
Det kunne ikke gått bedre. Den kom ikke inn til beinet.
Det meste er borte.
Etter syv uker begynte jeg å se på beinet mitt
for å få et inntrykk.
-Det er noe her. -Transplantasjonen over nerven.
De tok hud fra venstre bein og transplanterte det til høyre.
Det er veldig bra.
Jeg sa: "Takk og lov at du ikke amputerte beinet."
Det er ingen demping på hofta, så jeg kan ikke ligge lenge på siden.
Jeg kan bare sitte og stå i en gitt tid.
I tillegg til forvekslet identitet
er det en annen faktor som kobles til surfeangrep.
Og det er tidspunktet på dagen.
Hawaii er ansett som fødestedet for storbølgesurfing
og er kjent for noen av verdens beste bølger.
Men også her lurer faren i vannet.
Med 120 angrep de siste 25 årene...
-Herregud! -Han svømmer rett mot den.
Mange av den nest dødeligste arten som dreper mennesker.
Tigerhaien.
Brasilskfødte Marjorie Mariano
har surfet på Oahu Island i over 20 år.
Jeg fokuserte livet mitt på surfing.
For jeg anser meg som en "surfoholiker".
Jeg lever og ånder for surfing.
I desember 2017 blir Marjories verden knust.
Et nærmiljø sørger etter at en velkjent mor
ble brutalt drept på nordkysten.
Jeg fikk dårlig nytt om at min beste venn Thelma ble drept.
Hun var min surfepartner, min venn.
Den viktigste personen her i Hawaii.
Den sønderknuste Marjorie hedrer sin tapte venn i solnedgangen
på den siste dagen i 2017.
Planen var å surfe og rense sjelen.
For å glemme hendelsen med min beste venn.
Så jeg gikk ut for å surfe for å bli litt sterkere.
Jeg ville surfe i 30 minutter for å avslutte året.
Og jeg vil surfe for Thelma.
Jeg prøver å fange en bølge, og plutselig forandret livet mitt seg.
Noe traff meg. Jeg trodde aldri det var en hai.
Nyttårsaften 2017.
Marjorie Mariano mistet nettopp sin beste venn i et brutalt drap.
Hun håper en surfetur i solnedgangen gir henne fred.
Men tragedien slår til igjen.
Plutselig forandrer livet mitt seg.
Jeg ser aldri en finne eller en skygge.
Jeg kjente noe hardt på beinet.
Det skjedde plutselig. Jeg var i haiens kjever.
Vi hørte Marjorie skrike.
Vi snudde rundt og så at haien bet tak i Marjorie.
Den prøvde å vende henne rundt.
På en eller annen måte klarte jeg å vri kroppen.
Men da kom jeg mot haien.
Vi sto ansikt mot ansikt.
Jeg følte at jeg så i sjelen hans.
Jeg var livredd og følte meg alene.
Like plutselig som haien kom, var den borte.
Surferne Gray Spainhour og James Tong er 50 meter unna.
Da vi kom frem til Marjorie så jeg at hun var bitt
like under venstre rumpeballe.
Hun var hysterisk og skrek.
Vi visste at hun måtte inn til land raskt.
Jeg tenkte at haien kom tilbake. "Vi må bort. Jeg blør."
James ba meg gi ham snoren. Jeg tok den av og ga den til ham.
Han begynte å lage et kompress.
I neste øyeblikk kjente jeg en intens smerte.
Mer intens enn da haien bet meg.
I nærheten hører en paddleboarder oppstyret.
Han har noe som kan redde Marjories liv.
Marjorie tar tak i brettet og kommer seg raskt til land.
På få minutter haster ambulansen henne til Honolulu sykehus.
Kirurgene får blødningen under kontroll
få timer før det nye året ringes inn.
Godt nyttår 2018, alle sammen!
Jeg har det bra, jeg er i live.
Jeg hørte litt av fyrverkeriet utenfor sykehuset.
Det var godt å se på klokken
at jeg gikk fra døden til livet igjen. Jeg overlevde.
Jeg overlevde til 2018!
Marjorie ble nok bitt av en tigerhai,
som står for de fleste haiangrep i Hawaii.
Tigerhaier jakter vanligvis alene.
De nærer seg på store byttedyr, og de har kjevene som gjør at de kan
gå etter de store byttedyrene.
De er ikke kresne. De spiser hva enn de kan.
Tigerhaien er kjent som havets søppeldunk.
Den har nok kraft til å flerre opp alt den finner.
Selv nummerskilt og gamle dekk.
Dette er kjevene fra en 3,5 meter lang tigerhai.
Man ser hvor mange tenner den har, og hvor store de er.
De er store og taggete. Selv taggene har tagger.
Når kjeven beveger seg, kutter den over
og gjør tennene til blader på en motorsag.
De har også mange erstatningstenner.
Så de har alltid en hel tanngard.
Myke og deigete mennesker
kan bli hardt skadet av disse kraftige kjevene.
På Marjories surfetur
var både tiden og beliggenheten imot henne.
Tigerhaier er nattjegere.
Og hun surfet i et område bebodd av havskilpadder.
Hvis haier svømmer rundt på natten
og de ser noe på overflaten, så sjekker de det ut.
Hvis man er på brettet med armene ut, som luffer,
kan en hai komme nedenfra
og tro at personen er en skilpadde
og ta for seg.
Mange haiangrep på surfere skjer på grunn av forvekslet identitet.
Mens andre kan være med overlegg.
Med over 2800 kilometer med forreven kystlinje
er Sør-Afrika et surfeparadis.
Men det har sine farer.
Hvert år blir haier tiltrukket av en dramatisk hendelse.
Sardinvandringen.
En rekke havfugler, seler og delfiner
penetrerer og sprer de tettpakkede stimene.
Det er også et gilde for haier.
Og blant dem, den tredje arten som har drept surfere.
Oksehaien.
Med et aggressivt rykte
er den ansvarlig for mange av Sør-Afrikas haidødsfall.
I juli avsluttes sardinvandringen.
Med fulle mager forlater mange haier området, til surfernes lettelse.
Denver og Kristy Struwig er nettopp tilbake fra bryllupsreisen.
Det er det perfekte tidspunktet å feire med en surfetur.
Vi var høyt oppe etter giftemålet.
Hovedmålet den fredagen var å tilbringe tid sammen i havet.
Vi var unge, og det var spennende.
Vi surfet og surfet og surfet.
Vi bedømmer vanligvis haiaktiviteten og sardinvandringen.
ut fra hvor mange fugler som dykker.
Men denne dagen var ganske rolig.
Vi kunne ikke tro hvor heldige vi var siden havet var så rolig, blått
og vakkert.
Etter noen timer går Kristy tilbake til land.
Denver venter på en siste bølge med vennen Eric.
Jeg satt der, og så...
En hai svømte rett under meg.
Jeg tenkte at det ikke var virkelig.
Haien tok en stor U-sving...
Og så forsvant den. Da jeg satt ned beina, bet den meg.
Og dro meg ned til bunnen.
I det siste tiåret har det vært flere haiangrep enn noensinne før.
Nygifte Denver og Kristy Struwig rir bølgene i Sør-Afrika.
Men tragedien slår til.
Og Denver kjemper for livet.
Jeg husker at jeg så haiens nese og hode på beinet mitt.
Det var surrealistisk. Jeg husker at jeg ropte:
"Jeg har nettopp blitt bitt."
Plutselig så vi brettet skyte opp i lufta.
På det tidspunktet visste vi ikke hvem som var angrepet.
Jeg var egoistisk og tenkte: "Jeg håper ikke det er Denver.
Jeg snudde meg og så etter brettet, som var 10 meter unna.
Den hadde bitt gjennom tauet.
Og så kom haien tilbake. Den var rett bak meg, i nakken.
Hodet dens var ved siden av mitt.
Den tok tak igjen og dro meg ned til bunnen.
Jeg husker ikke når den slapp taket, men jeg husker jeg kom opp igjen.
Da jeg innså det var ham, sank hjertet mitt.
Det var en forferdelig følelse av hjelpeløshet.
Denver kommer seg til land.
Helt tilfeldig var en førstehjelper og en lege i nærheten.
Han hadde et dypt kutt på innerlåret som så vidt unngikk hovedåren.
Jeg håpet bare at det ikke var fatalt.
Vi hadde nettopp giftet oss.
Det var ikke tale om at noe skulle skje to-tre uker etter giftemålet.
Denver mistenker at det var en oksehai.
En av oksehaiens viktigste sanser
er evnen til å fornemme plasking og bevegelse i vannet.
For å tiltrekke oksehaier tar man en plastflaske
og begynner å klemme den så den sprekker.
Den vibrasjonen i vannet
er det samme signalet som surfere gir når de plasker i vannskorpa.
Men en annen art kan være synderen.
Når jeg ser på habitatet og årstiden
er det en stor sjanse for at det var en hvithai.
Hvithaier patruljerer kystlinjen konstant.
Det er dessverre også det samme området som surfere oppholder seg i.
En granskning av bitemerkene kan hinte til Denvers angriper.
Det er ganske tydelig. Dette var den venstre siden av kjeven.
Og så gikk tennene gjennom baksiden.
Dette var det verste bittet, siden hovedpulsåren er her.
Det var veldig heldig. Dette var det første.
Det andre var... La meg vise deg.
Du ser mellomrommet. Én, to... Det var tre.
Men det er disse som fengsler meg.
Oksehaier har veldig tynne og skarpe tenner i underkjeven.
Men disse arrene har mellomrom.
De er lange og tydelige.
Hvithaier har flere tagger i underkjeven, og det ser vi her.
Hvis dette er underkjeven ser det mer ut som hvithai enn oksehai.
Med en gang jeg så bitemerkene på skulderen hans
visste jeg at det var en hvithai.
Hvorfor vil en slik hai bite Denver? Det er mange grunner.
Den ene er sult. Det kan være lenge siden den forlot selkolonien.
Den var villig til å undersøke denne store gjenstanden i vannet
for å se om den var mat.
Det skjedde på grunn av
at han var på feil sted til feil tid og møtte feil hai.
Men det er en del av naturen.
Fra Sør-Afrika kan hvithaier vandre over store avstander.
De tar en 11 000 kilometer lang ferd til Vest-Australia,
som også opplever mange haiangrep.
Med 13 dødsfall på 100 år.
Grunnen til den episke vandringen? Den rikeste matkilden man kan få.
Den finnes ofte like ved surferne.
Det er 15. april 2018.
Surferen Alex Travaglini er på vei til surfestedet i Gracetown.
Jeg hadde jobbet i 20 dager på rad.
Jeg ivret etter å dra ut og surfe.
Men da Alex ankommer har medsurferne hans dårlig nytt.
Noen hadde sett en finne i nærheten.
Haien var sannsynligvis borte nå.
Og plutselig var det perfekte bølger.
Jeg tenkte at det var trygt til da. Jeg var klar for å surfe.
Jeg fanget en bølge og var fornøyd, så jeg ivret etter å fange flere.
Jeg ventet på den og snakket med vennen min.
Jeg så at han ble ganske skremt.
Jeg så aldri haien før den bet. Smerten strålte ut i kroppen.
Vest-Australia opplever stadig flere haiangrep.
Men surferen Alex Travaglini kan ikke motstå dagens perfekte bølger.
Men helt plutselig blir han angrepet.
Jeg så det ikke komme.
Vi så bare plasking og at han kjempet.
Haien var under brettet.
Jeg prøvde bare å dytte på brettet og holde haien unna meg.
Den var fokusert på Alex. Den ville ha Alex.
Den kom opp av vannet og så på meg.
Og så begynte den å kretse.
Jeg gikk fra å være sjokkert til å bli sint.
Jeg bannet mot haien.
Og så kom den mot meg.
Jeg dyttet surfebrettet mot nesen dens.
"Jeg er ikke klar for å bli spist."
Den bestemte seg vel for at nok var nok.
Det siste jeg husker er at haien svømte mot horisonten.
Snøret var i munnen dens.
En lokal fotograf var tilfeldigvis til stede og fanget hendelsen.
Hardt skadd og uten surfebrettet
sitter Alex fast 50 meter fra land.
I nærheten er en annen surfer.
Istedenfor å rømme kommer han til for å hjelpe.
Sammen fanger de en bølge. Alex kroppssurfer inn til land.
Vi løp etter hjelp og kunne ikke tro det.
Man tror ikke det er ekte. Det var blod overalt.
Mens Alex ligger blødende på stranden
bruker de andre surferne snørene sine som kompress på Alex' bein.
Alex var ganske rolig. Han fikk ikke panikk. Vi skrek mer enn ham.
Et helikopter er på vei.
Men surferne må få Alex til parkeringsplassen 800 meter unna.
De improviserer med et surfebrett som båre.
Den eneste veien er over kampesteiner og bratte dyner.
Vi slet en del. Vi tråkket på ting og kuttet oss.
Det var et oppdrag.
Jeg skjønner ikke at de ikke mistet meg.
De gjorde en god jobb.
Når det gjelder motivasjonen bak angrepet er ikke svaret langt unna.
Myndighetene slet med en død hval på stranden.
For hvithaier i området
kan lukten lokke dem inn.
De kan oppdage blod i vannet fra over fem kilometers avstand.
Ikke bare er denne skrotten
den viktigste energikilden for hvithaier,
den er også lett tilgjengelig.
Haien må ikke bruke noe energi, unntatt kjevemusklene, for å få den.
Jo lenger hvalen ligger på stranden
desto mer lekker den olje og duft i vannet, noe som tiltrekker haier.
Hvis du surfer et sted der store haier leter etter luktkilden
og du er i midten, vil du sannsynligvis bli bitt.
Det var nok det som skjedde.
Hvaler har vært vernet i Vest-Australia siden 1979.
Bestanden øker.
Men det kan gi en beklagelig konsekvens.
Flere haiangrep.
Hvalbestanden øker år for år.
Det vil si at flere dør av naturlige årsaker og skylles på land.
Hold deg ute av vannet når skrotten er der, selv på stranden.
Etter Alex' angrep satt man opp varselskilt rundt stranden.
Få timer senere ble en hvithai sett nær surfelinjen.
Myndighetene beordret alle opp fra vannet.
Men en surfer mente at bølgene var for gode til å motstå.
Herregud! Nei!
Hai!
Vest-Australia, få timer etter at en surfer ble angrepet
er det blod i vannet igjen.
Fy flate!
Hai!
En fiskebåt kjørte bort til noen surfere for å nevne haiangrepet.
Alle unntatt én surfer kom seg opp.
Surferen mente at det ville ordne seg.
Han ble angrepet minutter senere.
Herregud! Fy flate!
Hai!
-Han er borte. -Han svømmer.
-Han svømmer. Kom an! -Den kommer tilbake.
-Fy flate! -Få av beinsnoren.
Utrolig nok kom surferen seg tilbake til land på egen hånd.
-Går det bra? -Ja.
-Du må opp raskest mulig. -Ja, jeg må til legen.
Det er ikke så ille. Det kommer til å gjøre vondt senere.
Kompisen min ga meg nettopp brettet. Jeg er kjempeheldig.
Min første tanke var: "Hvem surfer i det området?"
Surfere er en merkelig gjeng. Hvis bølgene er gode nok
er det sikkert noen som prøver seg.
Man lærte mye den dagen.
18 000 kilometer unna, i Amerikas forente stater,
ligger verdens haibitthovedstad.
Florida opplever 33 % av alle uprovoserte angrep.
Kom deg opp av vannet!
En av hovedsynderne er Atlantisk svartstripet hai.
Den kan bli opptil 2,5 meter lang og jakter like utenfor Florida.
For å studere dem fanger professor Stephen Kajiura dem med agn.
Vi setter ut en til.
Ved å merke svartstripete haier
har han oppdaget at haiene holder seg nærme land for å jakte bytte.
Og det holder dem unna farer.
Svartstripete haier kommer seg inn på grunna, der store haier ikke er.
De holder seg unna større rovdyr som store hammerhaier.
Fra luftstudiene har professor Kajiura gjort en stor oppdagelse.
Man ser folk som svømmer i vannet rundt haier.
Folk er uvitende, de vet ikke at de er omringet av hundrevis av haier.
22. mars 2019.
Mattelærer Chris Bryan gjør seg ferdig for dagen.
Den perfekte måten å slappe av på er ettermiddagssurfing.
Det er noen strender i Florida der man finner fossiliserte haitenner.
Jeg har oksehai, en sandtigerhai. De er fortsatt sylskarpe.
Som barberblader.
Jeg tenker aldri på haier. Det slår meg ikke.
Det var en fredag ettermiddag.
Jeg fanget en håndfull bølger.
Ingenting spektakulært.
Så jeg ville fange en siste bølge.
Da jeg kom med forbi sandbanken hoppet jeg av brettet.
Med en gang jeg gikk ned i vannet ble jeg bitt i foten.
Det var en skarp smerte, og så var den borte.
Jeg tenkte at jeg hadde blitt bitt av en hai.
Foten verket. Jeg så blodet fra beinet.
Så jeg begynte å veive med armene. Men ingen reagerte.
Jeg så en fyr i vannet som veivet med armene, så jeg sa til familien:
"Jeg tror han roper på hjelp."
Vi så at bølgen traff ham og ble rød av blodet hans.
Så vi løp av gårde.
Jeg visste at jeg blødde etter bittet.
Toppen av foten var revet opp.
Det var da jeg skjønte at det ikke bare var et lite bitt.
I løpet av det siste tiåret har haiangrep på surfere økt.
Først og fremst i Florida, som er verdens haibitthovedstad.
Mattelærer Chris Bryan skulle surfe etter skolen,
men ble et offer.
Det skjedde raskt på foten. Smerten var intens.
Jeg tenkte at jeg var bitt av en hai.
Da jeg kom meg opp på stranden var jeg fysisk tømt.
Jeg var svimmel og kvalm.
Vi surret et strandhåndkle rundt foten hans.
Han var blek.
Plutselig klappet noen foran ansiktet mitt. "Bli værende her."
Jeg sa til Chris at jeg skulle bli med ham
frem til ambulansen kom.
Chris' angriper kan ha vært en svartstripet hai.
Surfing under haivandringen øker sjansen for å bli bitt.
Det kan gjøre en rask surfetur til en komplisert operasjon
der kirurgen går tom for tråd.
For overlevende etter haiangrep forlater aldri opplevelsen dem.
Marjorie Mariano vender for første gang tilbake til stedet
der hun ble bitt av en fire meter lang tigerhai.
Der den bølgen bryter ble jeg angrepet av haien.
Jeg elsker dette stedet, og nå har jeg fått et arr i hjertet.
Jeg utfordrer meg til å lege arret.
Jeg vil aldri blottlegge denne sårbare...
Siden av meg.
Det har vært forsøk på å stoppe haiangrep.
Inkludert ekstreme tiltak.
Tanken på å redusere haibestanden
og forvente at den kyststripen skal være tom for haier, er ganske naiv.
Man får bare nye haier.
Haier er topprovdyr, og de opprettholder balansen.
Hvis haiene forsvinner kommer havet til å dø ut.
Hele økosystemet mellom mennesker og naturen vil bryte sammen.
Haioverlever Alex Travaglini dediserte seg til å hjelpe surfere.
Seks måneder etter angrepet ble en haivarselsalarm montert.
Jeg sier ikke at vi bør drepe haier.
Til ulike tider får jeg flashbacks fra angrepet.
Noe utløser det. Det kan være en lukt, et ord eller en lyd.
Jeg ville sørge for at det som skjedde meg ikke skjer med andre.
For Denver Struwig, som ble bitt dager etter giftemålet,
har det vært en lang ferd mot tilfriskning.
Dette skulle være begynnelsen, men vi ble hindret av hendelsen.
Så hun bare...
Da jeg så marerittene hans
våknet jeg opp av at han skrek og skalv.
Nesten som om han var under vann.
Han fikk helt panikk.
Kristy reagerte med å støtte meg fullt ut.
"Du kommer deg gjennom dette. Vi skal surfe igjen."
For Leeanne Ericson og partneren Dusty var det tungt å vende tilbake.
Jeg føler ikke noe motvilje mot haier. Jeg skylder ikke på dem.
Jeg tok en sjanse i vannet. Det gjør alle som går uti.
Jeg prøver bare å overbevise meg om å gå ut i vannet igjen.
Kanskje en dag.
Jeg får kanskje med meg Leeanne en dag. Vi får se.
Heldigvis opplever aldri de fleste surfere og svømmere haiangrep.
Det er bare fire dødsfall i året.
Mennesker, på den andre siden, er ansvarlig for
at over 100 millioner haier dør.
I dag, når historier om angrep øker,
er vi virkelig i fare?
Vi ser flere angrep i årenes løp.
Ikke fordi haiene blir mer aggressive.
Men befolkningen vår øker.
Siden det er flere mennesker i vannet øker sjansen for å bli bitt.
Det er større sjanse for å dø av å ta en selfie enn å bli drept av hai.
Haier er ikke på utkikk etter folk. Vi er ikke en del av menyen deres.
De spiser fisk. Vi smaker ikke likt.
Det er mulig å være i vannet med haier uten å bli plaget av dem.
Tekstadministrasjon: www.btistudios.com