Programmet innehåller obehagliga scener.
Downloaded from YTS.MX
Känsliga tittare varnas.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Att dela havet med naturen är inte helt ofarligt.
-Hajattacker är skrämmande. -En bit av låret var borta.
Surfare och andra som använder brädor
utgör över hälften av offren.
Vi måste upp. Jag blöder.
Det känns overkligt. Blod överallt.
Haj!
Våren 2017.
Dusty Phillips och Leeanne Ericson
har varit ihop i drygt tre år.
De åker bort en helg till San Onofre.
Stranden lockar badgäster, surfare...
...och hajar.
Det finns runt 60 olika arter utanför Kalifornien.
De flesta är inget hot mot oss.
Men i djupen lurar tigerhajarna och vithajarna.
Det var så vackert. Vattnet var gnistrande blått.
Det var bara jag som simmade.
Leeanne och jag var hundra meter från stranden.
Vi lade märke till ett sjölejon som tittade på oss.
Jag sa till Dusty: "Sjölejonet ser lite panikslaget ut."
Då dök han igen och försvann.
Jag vände mig om för att paddla mot en våg.
Jag tänkte simma mot stranden.
När jag vände mig om...
En haj tog tag i låret på mig.
Det kändes som rakblad i benet.
Jag skrek så högt jag bara kunde.
Och skriket försvann under vattnet.
Det var ett skärande skrik som gav en kalla kårar.
Jag tänkte på Dusty.
Han visste inte var jag var eller vad som hade hänt.
Jag såg mig omkring och väntade.
Hon dök inte upp igen. Jag såg henne ingenstans.
Hon var försvunnen.
Jag försökte knuffa bort hajen från benet.
Jag sjönk ungefär 9 m.
Det var så djupt att ljuset förändrades.
Det blev mörkare längre ner.
Jag hoppade av brädan för att leta efter henne.
Hon var inte där.
Det var tyst, lugnt och fridfullt under vattenytan.
Jag kände bara ögat på hajen.
Jag tryckte in handen i ögat.
Jag stoppade i den så långt in jag kunde.
Det var mjukt. Det kändes som att stoppa handen i gelé.
Och då ryckte hajen bort ansiktet.
Jag simmade mot ytan.
Jag lyfte upp henne och satte henne på brädan.
En bit av låret var borta.
Det var då det blev allvar.
Jag låg i en röd blodpöl.
Små bitar av kroppsfettet flöt omkring i vattnet.
Jag skrek gång på gång: "Haj! Hjälp!"
Folk spelade boll och barnen sprang omkring.
Ingen visste vad som hänt.
Vattnet var knä- eller midjehögt.
Det kom folk och hjälpte oss.
-Vad har hänt? -En person har blivit hajbiten.
Som tur är har marinen en bas i närheten.
Där finns det vårdpersonal.
När vi kom till stranden var ambulansen där.
Vi lade ner henne i ett dammoln.
Hon blödde inte längre. Hon hade inget blod kvar.
Hon var alldeles blek.
Jag lyfte benet och min första tanke var
att risken var stor att det skulle lossna.
Jag tänkte att nu var det kört.
Jag hade aldrig sagt att jag älskade henne.
Det var första gången han sa det och jag tänkte
att det var typiskt att han sa det just då.
Just då.
Men om jag dog skulle jag i alla fall ha hört det.
Leeanne flygs till ett sjukhus och kämpar för livet.
De försatte henne i koma och de var tvungna att åka på en gång.
Jag satt i helikoptern och tittade ner på släkt och vänner.
Ingen av dem visste vart vi var på väg
hur det var med henne och hur det var med mig.
Det kändes svårt.
Det var förmodligen en unghaj.
En vithaj på 3 till 4 m.
Fullvuxna vithajar kan bli 6 m långa.
Vithajar är förödande jägare.
De kan anfalla i en hastighet på 40 km i timmen
och smälla igen käkarna med en kraft på två ton.
Om man ska tänka sig ett perfekt rovdjur - storleken, hastigheten
tänderna och intelligensen - då blir det en vithaj.
Om de jagar sälar har de en strategi. De stiger upp mot ytan.
Även unga hajar som bara är 2,5 till 3 m
ger sig på större byten, om de får chansen.
Surfare i svarta våtdräkter kan påminna om sälar.
Det kan innebära döden.
Vithajen har tänder
som fungerar som sågar och sliter loss stora stycken.
Det är lätt för dem att slita upp artärer
och folk dör på grund av blodförlusten.
Sen år 2001
har hajar attackerat 55 personer i Kalifornien.
Leeannes fall kan ha en logisk förklaring.
I Kalifornien är sjölejonen skyddade och de blir fler.
Vithajen är också skyddad.
Det blir allt troligare att de två arterna stöter på varandra.
Att simma där det finns sjölejon och vithajar
är inte så smart.
Vithajen är ute på jakt.
Han letar efter sjölejonsiluetten.
En förklaring till att hajen anföll Leeanne
kan vara att hon simmade där det fanns många sjölejon.
Hajen tog antagligen fel.
Leeanne låg nio veckor på sjukhus.
Hon opererades, fick blod och hudtransplantationer.
De bakre lårmusklerna är i stort sett borta.
Lårmuskeln också.
Han bet i alla fall inte av benet.
Nästan allt är borta.
Först efter sju veckor kunde jag titta på benet
och hur det såg ut.
-Det är nåt här. -Det är där nerven sitter.
De tog hud från vänster ben till såret på höger ben.
Det är riktigt bra.
Tack och lov att jag har kvar benet.
Jag har inget mjukt runt höftleden längre.
Jag kan inte sitta eller stå så länge.
Förutom att hajen tar fel
drabbas surfare av en annan anledning.
Och det beror på tidpunkten.
Ön anses vara surfingens födelseplats
och Hawaii har några av världens bästa vågor.
Men faran lurar i djupet
med 120 attacker de senaste 25 åren.
-Herregud! -Han simmar mot den.
Många av den näst farligaste hajarten för människor.
Tigerhajen.
Brasilienfödda Marjorie
har surfat på Oahu i över 20 år.
Hela mitt liv kretsar kring surfingen.
Jag ser mig själv som en surfnarkoman.
Jag lever för surfingen.
I december 2017 rasade Marjories värld.
En ort sörjer när en välkänd mamma
blev brutalt mördad i sitt hem.
Jag fick veta att min bästa vän Thelma hade blivit mördad.
Hon var min surfpartner och vän.
Den viktigaste personen för mig på Hawaii.
Marjorie hedrar sin vän genom att surfa i solnedgången
den sista dagen på året 2017.
Jag tänkte surfa och rena mig.
Glömma sorgen och det som hade hänt min bästa vän.
Jag surfade för att känna mig starkare.
Jag bestämde mig för att surfa, som avslut på året.
Jag surfade för Thelma.
Jag försökte fånga en våg. Plötsligt förändrades livet helt.
Nåt simmade in i mig. Jag tänkte inte på hajar.
Nyårsafton 2017.
Marjorie Mariano har förlorat sin bästa vän i ett mord.
Hon surfar för att känna lite frid.
Men tragedin slår till igen.
Plötsligt förändrades livet helt.
Jag såg varken fenan eller skuggan.
Jag kände nåt hårt på benet.
Plötsligt satt jag fast i hajens käkar.
Vi hörde Marjorie skrika.
Vi vände om och såg hajen på Marjorie.
Den kastade henne hit och dit.
Jag reagerade och drog mig bort från hajen.
Men då såg jag hajen.
Öga mot öga.
Jag såg in i dess själ.
Jag var rädd och kände mig ensam.
Men lika plötsligt försvinner hajen.
Gray Spainhour och James Tongg är 50 m bort.
Jag såg att Marjorie hade blivit biten i benet
under vänster skinka.
Hon var hysterisk och skrek.
Hon måste komma till stranden snabbt.
Jag trodde att hajen skulle komma tillbaka. Vi måste upp.
James ville ha linan. Jag gav den till honom.
Han snörde åt.
Sen kände jag en stark smärta.
Det var värre än när hajen bet mig i benet.
En kille på paddleboard hör larmet.
Han har en sak som kan rädda Marjories liv.
Men hjälp av brädan kommer Marjorie i land.
Ambulansen kör med ilfart till sjukhuset i Honolulu.
Kirurgerna stoppar blödningen
några timmar innan man ringer in det nya året.
Gott nytt 2018, allihop!
Jag mår bra. Jag lever.
Jag kunde höra fyrverkerierna utanför sjukhuset.
Det kändes bra att titta på klockan och se det.
Jag hade inte dött. Jag hade klarat mig.
Jag överlevde till 2018!
Det var förmodligen en tigerhaj.
De ligger bakom många attacker på surfare.
Tigerhajar jagar ofta ensamma.
De tar stora byten och de har käkar som klarar av det.
De kan ta stora byten.
Men de är inte kräsna. De äter vad de får.
De är havets soptunnor.
Tigerhajarna kan tugga i sig allt som de hittar.
Även nummerskyltar och däck.
Här är käkarna på en tigerhaj som var runt 4 m lång.
Man kan se antalet tänder och hur stora de är.
De är stora och sågtandade. Taggarna har taggar.
När käken rör sig skär den.
Den blir som klingan på en motorsåg.
Och de många tänder i reserv också.
De har alltid en hel uppsättning med tänder.
Mjuka, mosiga människor
kan bli svårt skadade av de starka käkarna.
När Marjorie surfade
var tiden och platsen emot henne.
Tigerhajar jagar nattetid.
Och hon surfade där det finns havssköldpaddor.
I skymningen eller under natten
kommer hajarna om de ser nåt vid ytan.
När man sitter på brädan ser armarna ut som fenor.
För en haj som kommer
kan en person på en bräda se ut som en sköldpadda.
De biter för att undersöka saken.
När surfare blir överfallna är det ofta för att hajarna tar fel.
Men ibland anfaller de medvetet.
Med över 2 800 km karg kust
är Sydafrika ett surfparadis.
Men det kan vara farligt.
Varje år lockas hajarna av en dramatisk händelse till havs.
Det är sardinen som leker.
Fåglar, sälar och delfiner
skingrar de täta stimmen.
Det är även en buffé för hajarna.
Bland dem finns en tredje art som kan döda surfare.
Tjurhajen.
Den lär vara aggressiv
och står bakom många dödsfall i Sydafrika.
I juli slutar sardinerna att leka.
Med mätta magar ger sig hajarna av, till surfarnas lättnad.
Denver och Kristy Struwig är hemma efter smekmånaden.
Då passar det perfekt att fira med lite surfing.
Vi var extatiska över att vara gifta.
Den fredagen ville vi umgås och vara i havet.
Vi var unga. Det var spännande.
Vi surfade och surfade.
Vi brukar bedöma hajarnas och sardinernas aktivitet
efter hur många sulfåglar det är som dyker.
Den dagen var det lugnt.
Vi tyckte att vi hade tur för havet var lugnt och blått
och det var så vackert.
Kristy vänder tillbaka mot stranden.
Denver väntar på en våg till med vännen Eric.
Jag satt där och då...
...simmade det en haj rakt under mig.
Jag trodde inte att det var sant.
Och hajen gjorde en U-sväng.
Den försvann. När jag satte ner benen tog hajen tag i mig.
Den drog ner mig.
Det senaste årtiondet har hajattackerna ökat.
Nygifta Denver och Kristy Struwig surfar i Sydafrika.
Men tragedin slår till.
Denver får kämpa för livet.
Jag minns att jag såg hajens nos och huvud på benet.
Det kändes overkligt. Jag minns att jag skrek:
"Jag har blivit biten."
Plötsligt såg vi en bräda kastas upp i luften.
Vi insåg inte vem som hade blivit attackerad.
Jag hoppades att det inte var Denver.
Jag tittade efter brädan. Den var 10 m bort.
Han hade bitit av linan.
Sen kom hajen tillbaka, men bakom axeln på mig.
Han hade huvudet bredvid mitt.
Han bet tag i mig igen och simmade ner mot bottnen.
Jag minns inte att han släppte mig, bara att jag kom upp.
Men det var han och hjärtat kändes tungt.
Det kändes hemskt att inte kunna göra nåt.
Denver tar sig iland.
En ambulanssjukvårdare och en läkare är i närheten.
På låret har han ett djupt sår, som precis har missat lårartären.
Jag hoppades att det inte var livshotande.
Vi var nygifta.
Det fick inte hända nåt bara några veckor efter bröllopet.
Denver tror att det är en tjurhaj.
En förmåga som tjurhajar har
är att upptäcka rörelser i vattnet.
Det är bara att ta en plastflaska
och klämma och krossa flaskan.
Det är liknande vibrationer
som surfare ger upphov till när de plaskar nära vattenytan.
Men en annan art kan vara den skyldiga.
Med tanke på habitatet och årstiden
kan det ha varit en vithaj.
Vithajar jagar vid kusten den tiden på året.
Tyvärr är det också där som många surfare håller till.
Bitmärkena kan ge en ledtråd om vad det var som anföll.
Det är ganska tydligt. Det var den vänstra sidan av käken.
Och den andra sidan bet här och på baksidan.
Det här var det värsta. Lårartären går här.
Jag hade tur. Det var det första.
Det andra... Jag ska visa dig.
Man ser mellanrummen. Ett, två och tre.
Men de här är spännande.
Tjurhajar har mycket smala tänder i underkäken.
De här ärren sitter med jämna mellanrum.
De är långa och prydliga.
Vithajar har taggigare tänder. De är som sågar.
Om det är underkäken ser det mer ut som en vithaj än en tjurhaj.
När jag såg bitmärkena på axeln
såg det ut som en vithaj.
Varför skulle en haj bita Denver? Det finns flera skäl.
Ett är hunger. Den kan ha lämnat sälkolonin för ett tag sen.
Den var beredd att undersöka den stora saken i vattnet
och se om det var mat.
Det var en fråga om
att han var på fel plats vid fel tillfälle med fel haj.
Men så är det i naturen.
Från Sydafrika kan vithajarna färdas långa sträckor
och ta sig 11 000 km bort till Western Australia.
Även där sker det hajattacker.
Det har inträffat tretton dödsfall på hundra år.
Varför färdas de dit? Där finns en rik näringskälla.
Ofta precis där folk surfar.
Den 15 april 2018.
Surfaren Alex Travaglini är på väg till sitt ställe i Gracetown.
Jag hade arbetat 20 dagar i sträck.
Jag såg fram emot att surfa.
Men när Alex kommer har surfarna ett tråkigt besked.
Det var nån som hade sett en fena i närheten.
Förmodligen hade hajen försvunnit.
Plötsligt var vågorna perfekta.
Jag trodde att det var säkert. Jag ville gärna surfa.
Jag lyckades fånga en våg. Jag ville surfa mer.
Jag väntade och pratade med en kompis.
Sen såg jag hur han ryckte till.
Jag hann inte se hajen. Jag kände smärtan i kroppen.
Western Australia har haft fler hajattacker det senaste årtiondet.
Men Alex Travaglini kan inte motstå de perfekta vågorna.
Men helt plötsligt blir han anfallen.
Jag väntade mig inte det.
Vi såg vattnet som skvätte och hur han kämpade.
Hajen var under brädan.
Jag försökte knuffa på brädan och hålla undan hajen.
Han hade Alex i sikte. Han ville ha Alex.
Den stack upp huvudet och tittade på mig.
Den kretsade runt mig.
Först var jag chockad, men sen blev jag arg.
Jag svor åt hajen.
Den kom mot mig igen.
Jag tog brädan och tryckte den mot nosen på hajen.
"Du får inte äta upp mig."
Den fick förmodligen nog.
Det sista jag minns är att hajen simmade mot horisonten.
Den hade linan i munnen.
Av en slump fångar en fotograf händelsen på bild.
Svårt skadad och utan bräda
är Alex fast 15 m från land.
Men en annan surfare
flyr inte, utan kommer för att rädda honom.
De fångar en våg och Alex kroppssurfar till stranden.
Vi sprang dit för att hjälpa till.
Det var blod överallt.
Alex ligger blödande på stranden.
Surfarna använder sina linor för att stoppa blödningen.
Alex var ganska lugn. Ingen panik. Vi skrek mer än han.
En helikopter är på väg.
Men surfarna måste ta Alex till parkeringen 800 m bort.
De använder en surfbräda som bår.
De måste gå över stenar och branta dyner.
Det var en kamp. Man snubblar och gör illa sig.
Det var ett uppdrag.
Jag förstår inte att de inte tappade mig.
De gjorde det bra.
Förklaringen till attacken kan finnas i närheten.
Det ligger en död val på stranden.
Om det finns vithajar i trakten
lockar lukten till sig dem.
De kan upptäcka blod i vattnet på 5 km avstånd.
Det är ett kadaver
som kan ge vithajarna mycket energi.
Och det är bara att äta.
Hajen behöver inte slösa med energi för att få späcket.
När valen ligger på stranden
läcker den olja och dofter som lockar till sig hajar.
Om man surfar där hajar letar efter källan till lukten
hamnar man mitt i den och blir förmodligen biten.
Det var nog det som hände.
Valar har varit skyddade i Western Australia sen 1979.
Beståndet ökar.
Men en olycklig konsekvens av det
är fler hajattacker.
Valbeståndet ökar år från år.
Då dör fler en naturlig död och hamnar på stränderna.
Man ska stanna på stranden om det finns ett kadaver där.
Efter attacken på Alex har man satt upp varningsskyltar.
Några timmar senare sågs en vithaj nära surfstället.
Myndigheterna beordrade alla upp ur vattnet.
Men en surfare tyckte att vågorna var för bra.
Herregud!
Haj!
Western Australia, några timmar efter en hajattack.
Det är blod i vattnet igen.
Jisses!
Haj!
Surfarna fick veta att det fanns en haj till där ute.
Alla förutom en gick upp.
Surfaren hävdade att det var bra med honom.
Inom några minuter anföll hajen.
Herregud!
Haj!
-Han är borta. -Han simmar.
-Han simmar. - Kom igen! -Hajen kommer tillbaka!
-Jisses! -Ta bort linan!
Otroligt nog tar sig surfaren till stranden på egen hand.
-Är det bra? -Ja.
-Du måste till sjukhuset. -Jag måste till läkaren.
Det är inte så illa. Det kommer att göra ont.
Jag fick brädan nyligen. Vilken tur jag har haft!
Min första tanke var: "Vem surfar där?"
Surfare är lustiga. Om vågorna är bra
är det vissa som gör ett försök.
Folk lärde sig en läxa.
11 000 km bort, i USA
hittar man hajbettshuvudstaden.
I Florida äger 33 procent av alla oprovocerade hajattacker rum.
Hallå! Upp ur vattnet!
Ofta är det svartfenshajen som är skyldig.
Den kan bli 2,5 m lång och jagar längs med Floridas kust.
Professor Stephen Kajiura fångar och studerar svartfenshajar.
Ner med en till.
Genom att märka dem
upptäckte han att de jagar fisk nära kusten.
De är säkrare där.
De kan ta sig till grunt vatten där större arter inte kommer.
Där kan de hålla sig undan stora rovdjur, som hammarhajen.
Från luften har han gjort en förbluffande upptäckt.
Man kan se folk simma i vattnet där hajarna finns.
De inser inte att de är omgivna av hajar.
Den 22 mars 2019.
Matteläraren Chris Bryan lämnar klassrummet.
Han kopplar helst av genom att surfa på eftermiddagen.
På stränderna i Florida kan man hitta fossila hajtänder.
Från tjurhajar och sandtigerhajar. De är fortfarande nålvassa.
Precis som rakblad.
Jag har aldrig tänkt på hajar. Tanken slog mig inte.
Det var en fredag.
Jag fångade några vågor.
Inget märkvärdigt.
Jag tog en våg till.
När jag kom till sanddynen hoppade jag av brädan.
I vattnet kände jag nåt på foten.
Det var en skarp smärta och sen försvann den.
Jag hade blivit biten av en haj.
Det värkte i foten och blodet forsade längs med benet.
Jag vinkade och ropade på hjälp. Ingen reagerade.
Jag såg en kille som vinkade i havet och jag sa till familjen:
"Den där killen ropar på hjälp."
Och då såg vi blodet i vattnet.
Vi sprang dit.
Jag blödde. Det var ett rejält bett.
Jag såg att ovansidan av foten var söndersliten.
Då visste jag att det inte var ett litet bett.
De senaste tio åren har antalet hajattacker ökat.
Florida är världens hajbettshuvudstad.
Matteläraren Chris Bryan, är ute och surfar.
Det senaste offret.
Jag kände en skarp smärta i foten.
Jag hade blivit biten av en haj.
När jag kom upp på stranden var jag helt utmattad.
Jag var yr och mådde illa.
Vi tog en handduk och lindade den om foten.
Han var blek.
Plötsligt klappade nån händerna framför mig. "Stanna."
Jag sa att jag skulle stanna kvar
tills ambulansen hämtade honom.
Det kan ha varit en svartfenshaj som bet Chris.
Att surfa när hajarna migrerar ökar risken att bli biten.
En kort surfingtur ledde till så många stygn
att suturtråden tog slut.
De som överlever en hajattack glömmer den aldrig.
Marjorie återvänder för första gången till platsen
där hon blev biten av tigerhajen.
Där vågen bryts anföll hajen mig.
Jag älskar platsen, men nu har jag ett ärr i hjärtat.
Det är en utmaning att läka ärret.
Jag vill aldrig blotta den sårbara...
...sidan hos mig.
Man har försökt att få slut på attackerna.
Ibland med extrema metoder.
Tanken att man kan minska beståndet
och få bort hajarna från en trakt är ganska naiv.
Det kommer bara nya hajar.
Hajar är viktiga som rovdjur för att bevara balansen.
Om hajarna försvinner dör livet i havet.
Hela ekosystemet kommer att rasa samman.
Alex Travaglini ser det som sin uppgift att hjälpa surfare.
Sex månader efter attacken installerades ett larm.
Jag säger inte att man ska döda hajarna.
Jag brukade återuppleva attacken då och då.
Det kunde utlösas av en lukt, ett ord eller ett ljud.
Jag ville se till att andra inte drabbades, som jag.
Denver Struwig blev biten som nygift.
Återhämtningen har tagit tid.
Det skulle vara en ny början, men det blev inte så.
Och det bara...
När han drömde mardrömmar
vaknade jag av att han skrek och skakade.
Nästan som om han var under vattnet.
Helt panikslagen.
Kristys reaktion var ett stöd.
"Du kommer att klara det, och vi ska surfa igen."
För Leeanne och Dusty har det varit svårt att återvända till havet.
Jag hyser inget agg till hajarna och ger inte dem skulden.
Jag tog en risk som simmade, som vi alla gör.
Jag försöker samla mod till mig att ge mig ut i vattnet igen.
Kanske en dag.
Leeanne följer kanske med mig en dag. Vi får se.
De flesta surfare och badare blir aldrig anfallna av hajar.
Det sker bara fyra dödsfall om året.
Men vi människor har å andra sidan dödat
över 100 miljoner hajar.
I dag hör vi talas om allt fler attacker.
Men svävar vi verkligen i fara?
Vi ser fler och fler attacker.
Inte för att hajarna är aggressivare.
Men vi blir fler.
Med fler människor i vattnet kommer allt fler att bli bitna.
Men det är större risk att man dör när man tar en selfie.
Hajar är inte ute efter människor. Vi står inte på menyn.
De äter fisk. Vi smakar inte likadant.
Man kan vara i vattnet med hajarna utan att de stör en.
Översättning: Jessica Flack