Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hvidhajen.
Koncentration.
Styrke.
Beslutsomhed.
Sæler er deres foretrukne bytte.
Men hvad med noget større?
Meget større?
Sydafrikas kyst vrimler med hajer.
Enorme tigerhajer.
Omstrejfende tyrehajer.
Og flokke af sorttippede hajer.
De er her alle sammen.
Det er en legeplads for rovdyr.
Der lever omkring to millioner sæler ved Afrikas sydspids.
Og det er derfor,
en af de største koncentrationer af hvidhajer jager her.
Her er også andre kæmper.
Vinteren er begyndt på den sydlige halvkugle.
Store flokke af pukkelhvaler er på vej nordpå.
I fire måneder har de spist krill ved Antarktis.
De har opbygget fedtdepoter til denne rejse.
Over 30.000 pukkelhvaler foretager hvert år denne rejse.
De er på vej til Mozambique.
De skal føde deres kalve i tropisk farvand.
Havet ud for Sydafrika er for koldt til ungerne.
Det er også farligt.
Hvidhajer dominerer de sydlig farvande.
Pukkelhvalernes rute fører dem gennem hvidhajernes territorium.
Hvad sker der, når pukkelhvaler og hvidhajer mødes?
Væk fra båden. Væk fra båden.
Ryan Johnson er hajforsker med base i Mossel Bay, Sydafrika.
Han har studeret hajbestanden i over 20 år.
Sådan. Hun bed på.
I februar 2017 fløj han med drone, Da telefonen ringede.
De ringede fra National Sea Rescue Institute.
Der var en hval ude på havet.
Den var viklet ind i en lang line.
Hvalen bevægede sig ikke.
Var den død?
Hvalen trak vejret og blæste. Den var i live.
Så fik Ryan øje på noget.
En 4 m lang hvidhaj var på vej mod den unge hval.
Og den gjorde noget uventede.
Den angreb.
Jeg kendte litteraturen. Det har man aldrig set før.
Den bed i halen.
Så rullede den den svækkede hval,
som om den prøvede at drukne den.
Det var ikke et tilfældigt møde.
Det var en hvidhajs metodisk angreb på en hval.
En haj, der tilsyneladende vidste, hvad den skulle gøre.
Ryan er den først, der har set denne adfærd.
Han så optagelserne igen og igen og genkendte hajen.
Han havde tagget hende i 2012. Hun hedder Helen.
Rygfinnen kom op af vandet,
og man kunne se rester af senderen og den særprægede rygfinne.
Nu er hun den haj, der jagede en pukkelhval.
En levende pukkelhval.
Hun har fået en plads i hajernes hall of fame.
Hun vil blive husket.
Ryan havde vigtige spørgsmål.
Var hajangrebet en enestående hændelse?
Eller jager hvidhajer levende hvaler uden vores vidende?
For at få svar graver Ryan dybere.
Han følger pukkelhvalernes 6.400 km lange migrationsrute.
Er der steder, hvor hvidhajer ligger i baghold?
Følger angrebene et mønster?
Og hvorfor jage hvaler i stedet for sæler?
Ryan ser tilbage på det, han allerede ved om hvidhajer.
11 million års evolution har gjort dem hurtige...
Smidige...
Og beregnende...
De fleste hajarter er koldblodede og må holde sig i lune farvande.
Hvidhajer er en af blot syv arter, der kan øge deres temperatur.
Da de er varmblodede, kan de færdes i koldt farvand.
Derfor er ingen sæl i sikkerhed ud for Sydafrikas kyst.
Hvidhajer er en næsten uovertruffen fjende for dem.
Så hvorfor skulle hvidhajer gå efter hvaler?
Ud for Sydafrikas kyst er der masser af sæler at spise.
Kolonier af pelssæler fylder kystlinjen.
Sælen består halvt af spæk, og det er det, hajerne vil have.
Hajens lever er som en tank, hvor den lagrer kalorier fra spækket.
Hvis man kombinerer energiforsyning med varmt blod,
store tænder, hydrodynamisk form
og hajens supersanser, og så har man en ædemaskine.
Spektakulære angreb på attrapper viser,
hvordan disse hajer har jaget i millioner af år.
De ved, hvordan man jager sæler.
Ryan vil gerne vide,
hvorfor de jager noget langt større...
...og meget farligere?
Ryan begynder sin research ved Seal Island ved Mossel Bay i Sydafrika.
Det er et sted, hvor hvidhajer jager sæler.
Og det er blot 5 km fra det sted, hvor pukkelhvalen blev angrebet.
Sæler og pukkelhvaler er meget forskellige.
Hvad forbinder dem i en hajhjerne?
Det er velkendt, at de primært spiser havpattedyr.
Men hvor kræsen er hvidhajen?
Ryan laver et eksperiment med attrapper i to størrelser.
Hvilken vil hajerne angribe?
Eksperimentet handler om hajens kognition.
Beslutningsprocessen,
når den overvejer fordele og ulemper ved at angribe.
Går den efter ekstrem succes?
Den store risiko? Eller er den mere konservativ?
Det handler om den proces, Helen stod overfor,
da hun stødte på en hval, der var ti gange så stor.
Hun skulle overveje risikoen for at komme til skade.
At det ville slå fejl. At hendes liv som rovdyr kunne være forbi.
Udviser hajerne en præference angående arter?
Eller ligger der mere bag?
Drej skarpt.
Der er ingen dønning. Vi sejler langs kanten.
Fedt.
En lille haj angreb den lille attrap.
Det er det, vi vil have.
Det første angreb var rettet mod ungen.
Attrappen ryger tilbage.
Det var en stor haj. Er det ikke utroligt?
Og på den lille sæl.
Sådan! Det var igen den lille attrap.
Vi flyttede den lille sæl, og den blev angrebet igen.
Det er entydigt.
Alle angreb er rettet mod den lille attrap.
De små sæler giver en næsten garanteret gevinst.
Hajerne træffer et tydeligt valg.
De er meget bevidste.
Det tyder på, at Helens angreb var bevidst.
Der er masser af bytte ved Seal Island.
Men sådan er det ikke på alle jagtmarker.
Hvor omstillingsparate er hvidhajer, når forholdene er ugunstige?
For at finde ud af det tager Ryan til Robberg Naturreservat
130 km mod øst langs kysten.
Pukkelhvalerne migrerer ud for kysten.
Hajerne ignorerer dem.
De går efter ungerne som ved Seal Island.
Men hajerne kan ikke angribe fra baghold. Vandet er for lavt.
Hvordan løser de opgaven?
De er gode til at omstille sig.
Ungerne skjuler sig bag de voksne og tumler i brændingen.
Ryan har aldrig set hajer blive udfordret på denne måde.
Der er ingen chance for at overraske en sæl.
En haj patruljerer og kan ses tydeligt af byttet.
Den er på udkig efter en lille, enlig sæl.
Men hajerne er ikke den eneste art, der kan omstille sig.
De større sæler går sammen.
Angreb er det bedste forsvar.
Men kun til en vis grad.
Nu begynder "Katten efter musen".
Ryan Johnson er i Robberg Naturreservat i Sydafrika.
En jagt er undervejs.
Her giver forholdene byttet en fordel.
Indtil videre har sælerne et point.
Hvidhajerne har nul.
Men hvidhajer giver ikke bare op.
Og de er tålmodige.
En lille sæl svømmer bort fra de andre.
Så er det nu.
Hajen slår til i en fart og sårer sælen dødeligt.
Ryan er lige ved siden af hajen.
Sælen døsede hen og var sårbar.
Den betalte med sit liv.
Jeg kan ikke tro mine egne øjne. Hold da op.
Få os op. Det er ikke nu, man skal være i vandet.
Det vi lige så...
Hold da op, Barry.
Det er godt at være i live.
Det var godt nok vildt.
Det sender et klart budskab.
Hvidhajer venter på det perfekte øjeblik og slår til.
Det var samme evne, som Helen anvendte.
Det var ikke tilfældigt.
Hajen sneg sig hen og havde heldet med sig.
Det ene øjeblik var den der...
Det næste var den i gang med at æde.
Man tror, at man har prøvet alt. Men man har ikke prøvet noget,
før man har været i vandet med en hvidhaj på jagt.
Hvidhajer har en fordel i forhold til alle andre.
De kan udnytte det øjeblik, man er mest sårbar.
Helen brugte sin intuition, da hun angreb den store hval.
Og hun havde ekstra motivation.
Om vinteren er der masser af små sæler, der er nemt bytte.
I foråret er sælerne blevet store, og de er sværere at fange.
Så hajerne må tilpasse deres kost.
Hvad vil en hvidhaj risikerer for en mave fuld af spæk?
Et angreb på en hval?
Måske.
Over 30.000 pukkelhvaler migrerer
gennem Sydafrikas hajfyldte farvand.
De er på vej til Mozambique.
Pukkelhvaler er den femtestørste hvalart.
De kan blive op til 18 meter og veje op til 40 ton.
Det er tre gange længere end verdens største hvidhaj.
Og 30 gange tungere.
Hvalerne er store nok til at såre eller dræbe en rask hvidhaj.
Men den store spækgevinst er måske for fristende.
Nu er det midt på vinteren på den sydlige halvkugle.
Der er mange aktører i det blå vildnis, og de er alle på farten.
Ryan holder styr på det hele.
Han studerer hvidhajernes bevægelser.
Følger de med hvalerne på deres rejse nordpå?
Helen har foretaget den rejse tidligere.
I vinteren 2016 blev hun sporet helt til Mozambique.
Det er der, hvor hvalerne føder næste generation.
Ventede Helen på dem?
Ryan leder efter beviser på interaktion mellem hajer og hvaler.
At Helens angreb ikke blot var tilfældigt.
På denne tid af året samler havdyrene sig.
En enorm sardinstime er på vej i samme retning.
Det er en af havets store begivenheder.
Og tiltrækker alle slags rovdyr.
Delfiner, suler, sæler, tusindvis af hajer
og hundredvis af hvaler.
Ryan leder efter hvaler med bidemærker eller sår.
Beviser på hajangreb.
Dette er brydeshvaler. De er her for at spise.
Men pukkelhvalerne deltager ikke. De fortsætter.
Bliver de angrebet, når de passerer?
Ar eller sår ville understøtte dette.
Vi har fundet en pukkelhval, der hviler sig.
Det er en god mulighed for
at lede efter hajbid på disse pukkelhvaler.
Der. Hajen hoppede. Den hoppede.
Jeg håber at finde beviser på hajangreb.
Så ved vi, at det er mere almindeligt end antaget.
Se der.
Hvalen slår med finnen.
Den slår med finnen for at signalere til andre hvaler.
Ryan må være forsigtig.
Han så ingen bidemærket.
Men han har set billeder af en unge, der var blevet angrebet.
Den var blevet angrebet af en flok af hajer.
Denne unge pukkelhval er offer for et hajangreb.
Disse sjældne billeder viser åbne sår,
hvor hajer har forsøgt at få fat i spæk under huden.
Men sårene er for små til at stamme fra en hvidhaj.
De mange bid tyder på, at det var en hel flok.
Det var nok mørkhajer.
De jager ikke alene.
Kunne en hel flok have gjort det af med hvalen?
Beviserne tyder på, at de forsøgte.
Men den unge hval undslap og fortsatte.
De migrerende pukkelhvaler har kun et mål.
At komme i sikkerhed ved Mozambique.
Det er hvalernes fødselsparadis.
Det er langt fra hvidhajernes jagtmarker.
Sårbare babyhvaler kan amme, vokse og blive stærke.
De voksne har rejst 6.500 km for at komme i sikkerhed.
Det varme vand og fraværet af rovdyr
giver arten den bedste chance for at overleve.
Det er en magisk tid.
Hvalerne bruger op til fire måneder på at parre sig, føde ungen og amme.
De har tid til at knytte bånd og interagere.
Men de voksne hvaler har intet spist, siden de forlod Antarktis.
Deres kræfter svinder ind for hver dag.
Og tidspunktet nærmer sig, hvor både voksne og kalve
må svømme de 6.500 km tilbage til Antarktis for at finde føde.
Efter fire måneder ved Mozambique begynder de hjemrejsen.
Og det bliver det interessant, for på det tidspunkt
er hvalerne svage efter at have sultet i 4-5 måneder.
Det vil være dem,
der er sårbare for hajangreb.
Nu er det forår.
Og pukkelhvalerne begynder rejsen sydpå mod Antarktis.
Alt er imod dem.
De nye mødre bruger deres energi på at producere 45 kg mælk om dagen.
Man kan se, at hvalerne er fast
besluttede på at nå til Antarktis.
Hun har været ved Mozambique i fire måneder for at fede ugen op
og forberede den på det kolde hav ved Antarktis.
Nu har hun en mission. At nå forbi Sydafrika til Antarktis,
hvor der er føde.
Kysten er smuk.
Men der er skjulte fare for hvalerne.
Der er skibsruter, net, liner og beskyttelsesnet.
Hvis de er svækkede og bliver viklet ind og isoleret,
så er de sårbare over for hajangreb.
Helens angreb skete sidst på sommeren,
da hvalen var på vej til Antarktis.
Hvalen, hun angreb,
var viklet ind i line og helt alene.
Pukkelhvaler knytter nære bånd, men flokken kommer i første række.
De langsomme bliver efterladt.
SYDAFRIKA MOSSEL BAY
Denne pukkelhval var stadig 3.200 km fra Antarktis.
Den var svag og sårbar.
Alt det, en haj leder efter i et offer.
Det værste var, at den var alene i hvidhajterritorium.
Den hårde rejse hjem til Antarktis kan være dødelig for hvaler.
Nogle er for gamle, for svage eller blot uheldige.
Når en hval dør, er det som en middagsklokke for hajer.
De slog den ikke ihjel.
Men det betyder ingenting.
Hvalspæk er ren fedt.
Hajer omdanner fedtet til energi, som de lagrer i deres enorme lever.
De skal dræbe 200 sæler for at få samme boost.
Det er ikke nyt, at hajer æder døde hvaler.
Men det er nyt, at en hvidhaj angriber en levende hval.
Hvad vil en haj gøre for en mundfuld hval?
Ville de dræbe den, hvis de fik muligheden?
At dræbe en hval er noget helt andet end at fortære et kadaver.
Det overraskede mig, hvor tålmodig
og strategisk Helen var i sit angreb.
Hun prøvede ikke at spise. Hun prøvede at svække den.
Hun prøvede langsomt at overmande hvalen,
inden hun tænkte på at spise den.
For at opnå det angreb Helen først hvalens hale.
Et kadaver afslører,
hvor svært det er for en haj at besejre en hval.
Halen er pukkelhvalens største styrke.
Den kan føre en 40 ton hval 18 meter ud af vandet.
Selv den største hvidhaj ville dø, hvis den blev ramt af sådan en.
Det var tydeligt, at hajen gik
efter halen på den svækkede hval.
Hvis jeg klipper her, kan vi se,
at de store årer her giver energi til denne muskel.
Hvidhajen går efter dette område
for at flå hul på en blodåre.
Den vil lade hvalen forbløde, og når den næsten er død,
vil den angribe og dræbe den.
Det er præcis det, Helen gør.
Hun bider hvalen i halen igen og igen.
Til sidst begynder blodet at fosse ud.
Mens hvalen bliver svækket,
gør Helen noget, man ikke har set en haj gøre før.
For første gang ser Ryan en
enlig hvidhaj dræbe en pukkelhval.
Hvalen er viklet ind i fiskeline og er svag og alene.
Hvidhajer er gode til at vurdere graden af sårbarhed.
Den unge pukkelhval er blevet efterladt af flokken.
Der er ingen udvej.
Var Helen bevidst om dette? Sandsynligvis.
Ville hun have angrebet, hvis hvalen havde været uskadt?
Det tror jeg ikke.
Helen anvender samme strategi, som når de jager sæler.
Hun er tålmodig og opmærksom.
Hun vurderer hvalens styrke og modstandsvilje.
Hvalens liv rinder langsomt ud.
Helen venter tålmodigt.
Det er typisk jagtadfærd, men tilpasset en hval.
Helen venter, indtil hvalen er mest sårbar.
Hendes sanser fortæller hende, hvornår øjeblikket er inde.
Så ændrer hun strategi og går efter hovedet.
Ligesom denne haj griber hun fat her,
og hun trækker hvalens hoved ned med hele sin vægt.
Hun bruger sin vægt til at skubbe hvalens hoved under vandet.
Hendes mål er at drukne den.
Hvidhajen er metodisk. Hun ved, hvad hun skal gøre.
Der er en chance for, at Helen, der angreb hvalen,
har lært denne adfærd, og den er unik for hende.
Men det kan også være almindelig adfærd,
som forskere bare ikke har observeret endnu.
Da Ryan forener denne dokumentation
med optagelser af Helens præcise angreb,
når han frem til en tydelig konklusion.
Hvidhajer angriber hvaler oftere, end vi tror.
Efter 50 minutters ihærdig indsats
trækker den vejret for sidste gang, og det lykkedes Helen at drukne den.
Når vi dokumenterer det, får vi endegyldigt bevis for,
at hvidhajer kan jage hvaler.
Det er helt nyt i videnskaben.
Det er aldrig blevet dokumenteret før.
Det åbner op for nye forskningsområder.
Hvidhajen Helen så sårbarhed og mulighed.
Hun vurderede risikoen.
Hun fik ram på ikke en sæl, men en hval
og fortærede sin belønning
Hvidhajer er blandt de mest dødbringende
og effektive toprovdyr på planeten.
Og Helen er sikkert ikke den eneste hvaljæger langs denne kyst.
Jonathan Kobylecki