Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PREDSTAVLJA
NEZABORAVNO
Trgovinu je osnovao moj djed 1952. g.
RAČUN
Bio je glazbenik i graditelj instrumenata.
Gradio je i popravljao gitare u stražnjoj sobi.
Pomagao sam mu kad bi mi dopustio.
Bili smo bliski.
Vidi. To je moj djed.
Umro je prije deset godina.
I odlučio sam… To jest…
Brat i ja preuzeli smo posao
kako bi djed i želio.
Nismo ga samo sačuvali, već smo ga i proširili i obnovili.
I odlučili smo ga pretvoriti u pravo svetište
za sve koji vole instrumente i glazbu poput mojega djeda.
Jesi li i ti glazbenik?
Ne, ja sam arhitekt. To jest, imam još tri ispita.
-Još malo. -Da, samo malo.
Imaš li instrumenata koje bih mogla razbiti?
Razbiti?
Da, s čekićem ili tako nečim.
Želim pokrenuti challenge da dobijem više pregleda.
-Challenge? -Da.
Nešto poput:
„Koji je od ovih instrumenata najlakše razbiti?“
Ovaj… Ne.
Ne bih rekao.
Sad!
Stišajte se već jednom!
Prvo stavi luk, tata.
Opusti se. Imam sve pod kontrolom.
To uvijek kažeš i svaki put na kraju naručimo pizzu.
Nije istina. Nekad naručimo tacose.
Što ako me uhvati nervoza?
Zašto?
Zato što sam gore na pozornici.
Čitava će škola gledati.
I ja ću biti ondje.
-Zar ne vjeruješ u mene? -Vjerujem.
-Tata! -Bez brige. Ostani tu. Ne miči se.
Ne miči se.
Idemo.
-Jesam li životinja? -Jesi.
To!
Jesam li voće?
Imam li rep?
Nemaš. Jesam li crvena?
Imaš malo crvene, ali nisi potpuno crvena.
-Živim li u moru? -Da.
-Pjevam li? -Ne.
Nalikujem li tebi?
Ja sam lopta.
Pobijedila si!
Povedi me sa sobom…
Da se nisi usudio.
Od svih opasnosti koje vrebaju iza planina…
Što je bilo?
Ništa. Radim inventuru i zanimalo me što je u ovoj kutiji.
I što je unutra?
Što je u kutiji, Temo?
-Sačuvao si ih? -Nisam ni znao da su tu.
-Što da radim s njima? -Ništa. Baci ih.
-Sve? -Da, Temo. Ionako nemamo mjesta.
Ali to su tatine ploče.
Pa što?
„Ljubavna pjesmarica?“ Molim te… Nije li svakom dao jednu? Ne trebamo ih više.
Dobro, šefe.
Ne govori mi „šefe“. Ne sviđa mi se to.
Hvala.
-Hvala. -Ekstrakt rikule i ginsenga.
-Uživajte. -Hvala.
Hvala.
Gdje nalaziš ova glupa mjesta?
Na internetu.
Super je!
I svima nam je blizu.
Kao da pijem Arin lijek u sirupu.
-Usput, kako je? -Odvratno.
Mislim na djevojčicu.
Ne, ona je sjajno.
Odrasta, svakim me danom sve više iznenađuje.
Jeste li spremni naručiti?
Jesmo.
Samo trenutak, čekamo još nekoga.
-U redu. -Hvala.
Koga čekamo?
Begoñu.
Begoñu?
Tko je Begoña?
Prijateljica s joge. Svidjet će ti se.
Zašto mi smještate djevojke bez pitanja?
Zato što bi odbio i ostao gledati TV.
A kuglanje s tvojom rođakinjom koja mi se poslije nikad nije javila?
Prije godinu dana!
-Stvarno? -Da.
Izgubio si pojam o vremenu. Ovu košulju ima od srednje škole.
Baš ste divno društvo.
Prestani.
Sara te ostavila prije četiri godine. To jest, rastali ste se.
Ona je trudna s onim nabildanim tipom, a ti nemaš ni djevojku.
-Ne želiš li se opet zaljubiti? -Zaljubiti? Barem poševiti.
-Stvarno si gospodin. -Brinem se za prijatelja.
Otpast će ti ona stvar.
U zdravlje!
Ova je hrana jako zanimljiva.
Volim kuhati, ali sam užasna kuharica.
Da?
Sigurno si nešto usavršila.
Jesam. Pravim sjajne sendviče.
I sendviči zahtijevaju određeni talent.
-Stvarno? -Naravno.
Moja devetogodišnja kći stručnjak je za sendviče.
-Pravi sendviče? -Da.
-Stručnjak je. -Imaš kćer?
Da. Ari. Daj da ti je pokažem.
Skrenuo si na krivi put.
-Dobro udara. -Pazi ovo!
Vidi je.
-Preslatka je! -Da.
Nalikuje ti.
Vidi.
Ovo smo išli u Tepoz s njenim frendicama.
Fidel i ja imali smo rock bend u srednjoj. Sjećaš se?
Zvali smo se Astro kraljevi.
Da, on i ja već smo bili zajedno. Sjećaš li se?
To je bilo još u razdoblju Krede?
Prava se javila.
Sviraš li i dalje?
Ne. Ne sviram.
Nedavno sam uzeo gitaru zbog Arinog glazbenog festivala.
Jadna se jako boji svirati pred čitavom školom.
Glumi da je opaka, no zapravo je krhka.
Poput bambusa.
Savitljiv je, ali i prilično čvrst.
Opa! Ti si i pjesnik.
Trebate li još što?
Račun!
Ne mogu to više gledati.
Čekaj, sad će najbolji dio.
Ne znam kako si me nagovorio.
Pa rekao si da moramo privući mlađe kupce.
Ova cura ima više od 100 000 pratitelja na Instagramu.
I gdje su svi oni?
Nismo baš puni milijunaca.
Milenijalaca. Pričekaj, tek ga je jučer objavila.
Koliko pogleda ima?
Pa… 36.
Trideset i šest.
Prokleti influenceri sve nas vuku za nos.
Mikroinfluenceri, Fidele. Oni su više za lokalno tržište.
Idi straga pospremati.
Razgovarao sam s tatom o pločama. Mislim da bi bilo bolje da ih on čuva.
Rekao sam da ih baciš.
I želi da ga nazoveš, želio bi upoznati Ari.
To se neće dogoditi.
Idući tjedan ide na turneju. Ne možeš se dovijeka ljutiti.
Temo…
Vraćam se inventuri.
Koliko je ovo?
Pa…
Pet tisuća pesosa.
Sviđa mi se.
Uzimam je.
Dobro.
Da vidimo…
Primaš li kartice?
Naravno.
Možeš li je zamotati? Poklonit ću je.
Da…
Mogu pokušati.
Ne, u redu je. Ostavi je ovako.
Teško je izvedivo.
Imaš li one čestitke na koje mogu napisati posvetu?
Imam.
Možeš li mi pomoći?
Što bi htio da ti žena napiše uz ovaj poklon?
Nemam ženu.
-Djevojku? -Ni to.
Ljubavnicu?
Evo.
ZAR ME SE NE SJEĆAŠ?
Pomozi mi da se sjetim.
Marina.
Da! Marina!
Oprosti.
-Da, slične ste… -Slične?
Nisi li u inozemstvu?
Bila sam, vratila sam se prije mjesec dana.
-Jedva sam prepoznala trgovinu. -Da, proširili smo je.
-Kako si? Kako je bilo? -Što radiš večeras?
Večeras? Ja?
Da. Večeras. Ti.
Imaš li kakve planove?
Nemam. Zašto?
Idem na zabavu u centru.
Želiš li doći?
Zar ne vidiš da se jedva krećem?
To je samo jedna večer, Sara.
Petak je. Ari će te ubiti.
To mi je važan dobavljač.
Iz Čilea je i ovdje je samo večeras.
-Ne mogu. Idem na psiho. -Psihoterapiju? Napokon.
-Tečaj psihoprofilakse, pametnjakoviću. -Molim te!
Fidele, kako si?
Sebastiáne, što ima?
Ne brini se, ja ću paziti na malu.
-Ozbiljno? -Da, nema problema.
Bit će zabavno. Obožava me.
Obožava ga.
Ne spominji Ari.
Večeras ne.
Neću govoriti o Ari. Izbjegavat ću tu temu.
Potpuno izbjegavati.
Nemoj zaribati.
-Večer! -Kamo ćeš, kompa?
Dobio sam ovu adresu.
Jesi li siguran?
Jesam.
Uđi.
Hvala.
Marina!
Hej!
Hvala.
Došao si.
Da. Oprosti što kasnim, izgubio sam se.
Ne brini se, došao si u pravi trenutak. Dođi.
Što radimo ovdje? Kako smo završili ovdje?
Sjećaš se da je moj otac imao knjižaru u Ulici Donceles?
-Podzemlje. -Tako je.
Često sam ga posjećivala poslije nastave.
Gđa Aurora nosila nam je hranu
jer tata nije volio napuštati radno mjesto.
Kad sam počela fotografirati, otprilike u srednjoj školi,
pozvala me da fotografiram njenu obitelj.
Sestrice!
Hej!
Kako nam je slavljenik?
Super.
Već ste se upoznali, zar ne? Victor, Fidel.
-Bok. -Što ima?
Mama te traži, no vidim da ti je ovdje bolje.
Bez brige, ja ću sve srediti.
-Popij pivo. -Hvala.
-Kul, brate. -Pozdrav.
-Sigurno? -Da, uzet ću si drugu.
-Uzmi. -Hvala.
Kul. Pazi na nju, kompa.
Super tip.
Vidi se da te vole.
I ja njih.
Štoviše, u mojoj prvoj knjizi mnoštvo je portreta njegove obitelji.
Znam.
Sjećaš se da je imam?
Sjećam. Dugujem ti posvetu, zar ne?
Barem nije prošlo 50 godina.
Gđa Aurora danas slavi Victorov izlazak iz zatvora.
Nakon sedam godina.
-Grozno. -Da.
Nema gorega nego biti tako razdvojen od sina, zar ne?
Ili da nestane
ili bude ubijen.
Da, vjerujem da je to najgora bol koju čovjek može osjetiti.
A ja niti nisam majka.
-Neću niti biti. -Kako to misliš?
Što?
Da ne želim djecu?
Toliko si sigurna?
Ne volim djecu.
Ni ona ne vole mene, stoga smo kvit.
Malo sam… čudna.
Nisi. Nipošto.
Volim ovu pjesmu.
Idemo plesati.
-Hajde. -Dobro.
Uopće nije loše, zar ne?
-Ne. -Ne.
-Super je! -Super je!
Iskreno, malo sam se brinuo.
-A ti? -Što?
Brak, djeca…
Da. Bio sam oženjen.
Da. No rastali smo se.
Prije četiri godine.
Službeno se razveli i sve.
Niste imali djece?
-Otključaj. -Radim na tome.
-Dobro došla. -Hvala.
Imaš isti okus.
To je samo dekoracija.
Ne brini se.
-Hej… -Što?
Nisi mi odgovorio.
-Što? -Imaš li djece?
-Ja? -Da. Ti.
-Nemam. -Ne?
Da.
-Da ili ne? -Što?
Fidele, imaš li djece ili ne?
Nemam.
Mogu li te nešto pitati?
Više je zamišljena situacija.
Dobro.
Što voliš najviše na svijetu?
Ne znam.
Valjda svoj motor.
Da vidimo…
Zamisli da si upoznao djevojku.
Najljepšu djevojku koju si ikad vidio.
Anđela, neku vrstu, ne znam…
Poput Mabel iz srednje škole?
Da, Mabel iz srednje škole.
Sreli ste se…
Teško, ona je stjuardesa. Puno putuje.
Da, ali je dala otkaz.
Dala je otkaz i zatim ste se sreli.
Ludo se zaljubili.
No postoji problem.
Ona mrzi motore.
Molim? Zašto?
Ne znam. Jednostavno ih mrzi.
Sjedni.
Bi li poricao da imaš motor da bi mogao biti s Mabel iz srednje škole?
Mabel ne mrzi motore. I ona ga ima.
Pravimo se da nema.
Zamisli takvu situaciju.
Ona se zaljubi u tebe…
Ima dečka koji vozi Harleyja…
Dečko nije bitan!
Prekinula je s njim baš zato što ima motor.
Zapravo izgledaju sretno.
Ali su doživjeli nesreću.
Pali su s Harleyja
i traumatizirana Mabel prekinula je s njim jer je seronja.
I onda…
ste se sreli.
I ona ti kaže:
„Temo…
sviđaš mi se.“
„Volim te.“
„Želim biti s tobom, ali…
Nemaš motor, zar ne?“
Što bi joj rekao?
Da ga imam i da onda nismo jedno za drugo.
Zašto misliš da Ariana Grande ne voli psiće?
Pročitao sam da ih se boji.
Kaže da ti želi biti prijateljica samo ako nemaš psa.
Što ćeš s Rokom?
Ne bih rekla. Ariana voli pse. Udomila ih je devet.
Zamisli da je jedan napadne i odgrize joj ruku.
Stoga ih zamrzi i više ih ne želi u kući.
-Ali se želi družiti s tobom. -Postala bih slavna.
Da, no morala bi se riješiti Roka.
Dosta!
Možemo li ići opet?
Da, ali mi odgovori.
Bi li rekla da Roko ne postoji da ti Adriana bude prijateljica?
Ariana.
Da. Odgovori mi.
Nema šanse, tata.
Roko mi je poput sina. Rekla bih Ariani da od…
Razumijem.
Moram ti nešto reći.
Važno je.
Dobro.
Uglavnom… Kao prvo,
otkad si se pojavila u trgovini,
stalno mislim na tebe.
Volio bih da ovo uspije.
Ali…
kako bi se to ostvarilo
moramo biti iskreni.
Još si oženjen.
Što? Ne!
Što je onda?
Ovaj…
Bitno je da odsad među nama nema tajni.
Dobro.
I ja tebi moram reći nešto važno.
Ovaj…
Ne znam gdje početi.
Gle…
Od mladih dana stalno se selim.
Stalno se pakiram, nigdje nemam stalni dom.
Recimo da sam poprilična…
lutalica.
Lutalica!
Shvatila sam da sam se oduvijek bojala skrasiti, znaš?
Neka vrsta fobije.
I znatiželjna sam osoba. Volim…
upoznavati nove ljude i biti na različitim mjestima.
I…
Ne znam. Najednom…
Tata! Vidi ovo!
No najednom si mi se počeo motati po glavi. Iz vedra neba.
Kao…
Kao nekakav znak.
Kao nekakva…
prilika da se zaustavim.
Da ostanem na jednom mjestu.
Da imam dom.
I odjednom ti,
čitavo si vrijeme ovdje.
Poput znaka.
Odlučila sam slijediti taj znak i potražila te.
I našla.
Samoga i samo za mene.
Znam.
Ne znam što bih rekao.
Ne moraš ništa reći.
Ispričaj me na trenutak.
-Bok. -Izvolite, gospođice.
Imam pitanje. Što je sve ovo?
Kako to mislite?
Kakvo je ovo mjesto?
Ne vidim tobogane,
pileće medaljone i kečap, zar ne?
Nemate dječji meni.
Vidim par ondje,
par ondje,
i onaj bezobrazan par s napornim dječakom.
Svojevoljno nemam djecu, ne bih zato trebala trpjeti tuđu.
Možete li im reći da ga smire?
Jasno. Pokušat ću.
Hvala.
Gdje smo stali?
Pa…
Nije ništa važno.
Jao…
TI SI NAJBOLJI TATA NA SVIJETU
Bok.
-Jedva sam čekala da te vidim. -I ja tebe.
Lijep stan.
Sviđa ti se?
Da.
Jako je eklektičan, zar ne?
Volim kombinirati stilove.
Predmete.
Sviđa mi se.
Ne znam zašto si me tek sad pozvao.
Hej! A ti? Gdje ti živiš?
Prijatelj mi iznajmljuje sobu u San Rafaelu.
Onda smo idući put kod tebe?
Ne.
Tvoj je stan puno udobniji, puno…
intimniji.
-Da? -Ondje je uvijek bučno.
-Idem. -Nemoj.
Vidimo se na večeri.
Večeras?
-Da. -Ne…
Ne mogu.
Idem…
u Pueblu.
-Pueblu? -Da.
Na konvenciju dobavljača audio opreme.
Dosada.
Stvarno zvuči dosadno.
-Možeš ići sa mnom. -Ne.
Neću, hvala.
Kad se vraćaš?
Natrag sam u nedjelju navečer.
Nedostajat ćeš mi.
I ti meni.
-Nazovi me kad se vratiš. -Naravno.
Bok.
Vidimo se.
Ljutiš se jer sam kasnio?
Ne.
Kakvo je onda to lice?
Doveo si me ovamo jer imaš loše vijesti.
Mama me dovela ovamo da mi kaže da je trudna.
Da vidimo…
Razmišljao sam…
Kad smo se mama i ja rastali, najvažnije mi je bilo biti s tobom.
Pa…
U zadnje vrijeme osjećam
da trebam prostora.
Razumiješ li me?
Ne.
Prostora da mogu biti svoj čovjek i…
izlaziti i upoznavati nove ljude.
Trebam vremena za sebe.
Kako se ona zove?
-Molim? -Tvoja cura. Kako se zove?
Kakva cura?
Sve što si mi rekao znači da imaš curu, zar ne?
Kako se zove?
Nemam curu. Nije zato.
Je li lijepa?
Jest.
Ne. Što?
Nemam curu. Rekao bih ti da imam.
Molim te samo da ne zaboraviš probe, Ramíreze.
Nipošto, probe su svetinja.
Ne zovi me „Ramírez.“
Tijekom rastave gnjavio si da želiš više vremena s Ari,
a sad ovo.
Kako se zove?
Molim? Kako se tko zove?
Fidele, nisam glupa.
Očito je da želiš više dana bez Ari kako bi bio s bezimenom djevojkom.
To nije bitno.
-Pristaješ li ili ne? -Ne znam.
Otežavaš mi život.
Mora li biti već od danas?
Nego kada? Kad dođe beba?
Beba ima ime, ako te zanima. Aquiles.
-Aquiles? -Aquiles.
Ozbiljno?
Aquiles Baeza, po mojem ocu.
Aquiles Baeza?
Uglavnom, razgovaramo o Ari.
Tražim samo da podijelimo vikende. Samo na neko vrijeme.
Ari je nepodnošljiva u vezi bebe.
Misli da ćemo je zanemarivati kad se rodi.
Super, imat ćeš više vremena s njom da je razuvjeriš.
Daj, reci nam. Kako ti se zove cura?
Što tebe zanima njezino ime, zabadalo?
Pa zato što… Ne…
-Što? -Je li se to on rita?
Naravno da ne.
Baš je lijen.
-Onda… -Tko je najslađa cura?
Onda? Jesmo li se dogovorili?
-Ja. -Točno.
-Tata! -Da?
Tko mi je dirao stvari?
Ne, jedu svoju djecu.
Ne, već roditelje. Zar bi pojeli vlastitu djecu?
Nemoj, molim te! Nemoj!
Hej!
KRVNI PAKT
Tatice,
smijem li spavati uz tebe?
Naravno. Dođi.
-Čudno je. -Kao da mi poručuje da sam stara.
Dobro izgledamo.
Što to gledate?
Gdje mu je mama?
Tata!
-Što je? -Zove te Marina.
Hoćeš li da se javim?
Ne, ja ću. Ti idi oprati ruke.
Ne, dovrši crtež, a ja idem u kupaonicu.
Bok!
Dobro, a ti?
Oprosti, tuširam se. Nazovem te poslije.
Opet se tuširaš?
Što?
Ostavio si slavinu otvorenu.
Imaš pravo.
Cura te zvala?
Tko?
Zar misliš da sam glupa?
Ne.
Da. To je bila moja djevojka.
Dobro. Napredujemo.
Imaš djevojku. Jeste li zaljubljeni?
Ari, što znači biti zaljubljen?
Ljubite li se?
Svi na svijetu se ljube.
S jezikom?
Da, ponekad.
Onda ste zaljubljeni.
Mislim da jesmo.
Ako ti je djevojka i zaljubljeni ste,
zašto mi nisi rekao?
Mogu li ti reći nakon što večeramo?
Ne. Samo ti jedi. Nisam gladna.
Ari, dušo, ne ljuti se.
Gdje je moj iPad?
Ne znam.
Čemu tolika tajnovitost oko te djevojke?
Nema tajnovitosti. Stvar je u tome…
Veza nam je tek na početku i ne želim da se uplićeš u nju.
Sramiš li se nje ili mene?
Ni jedno. Što ti je?
Zašto se onda skrivaš kad te zove?
-Smiri se. -Neću. Gdje mi je iPad?
Ne znam!
Mislim da je u ormaru.
Stvar je u tome što…
ona ima manu.
Kakvu manu?
Zapravo je to fobija.
-Znaš li što je fobija? -Naravno.
Onda? Kakvu fobiju ima?
To je jedna vrsta straha. Grdnoga straha.
A čega se plaši?
Djece.
-Što? -Nimalo ih ne voli.
Koje djece?
Bilo koje.
-Sve djece. -Čak i djevojčica?
Čak i djevojčica.
Ne voli ni curice ni dečke.
Nelagodno joj je pored njih, uplaši se kad ugleda dijete.
Kakve to veze ima s mojim zametnutim stvarima?
Gle…
Nisu zametnute, zar ne?
Skrivaš me.
Ja…
Znaj da si najveća ljubav i ponos moga života, šećeru.
Odvezi me kući.
Preslagivao si stvari kad su dolazile?
Da.
Ne smij se, ti si kriv za sve. Ti si rekao da ne spominjem kćer.
Na prvom spoju, a ne nikad, šupčino.
Sad me Ari mrzi.
Nije me nazvala tjedan dana.
Opusti se. Hoćeš?
Neću, hvala.
To ti je krivnja rastavljenoga oca.
Što je to?
-Naime, rijetko je viđaš… -Često je viđam.
Manje nego prije.
Posvađali ste se i sad ti izgleda kao smak svijeta, ali nije.
Matías mi se nije javio pola godine.
Zašto?
Ne znam.
Znaš tinejdžerski odnos s očevima.
Ari nije tinejdžerica.
Onda se pripremi jer će biti još gore.
Želim nešto zabačenije, potpuno odvojeno od civilizacije.
Dobro.
Znaš što?
Fotografirala sam u Oaxaci,
pola sata od Chacahue.
Pogledaj.
Nema signala, interneta, ničega.
-Izgleda predivno. -Da, stvarno je predivno.
Možeš ići sa mnom.
Čak možeš povesti i malu.
Kakvu malu?
Ovaj…
Marinu.
Tvoja mala. Tvoj komad, znaš…
Temo, kasno je.
-Imaš ključeve od trgovine? -Imam.
Bok!
Bok, Temo.
-Oprosti. -Otpratit ću te.
Bez brige, ništa strašno.
Hvala na „maloj“.
Možeš li me pustiti?
-Bok, Sebase. -Bok, Ari.
-Bok.
Javi se.
Da?
-Pilić je pobjegao s farme. -Što?
Ponavljam, pilić…
Ari ide prema stanu.
Je li to sushi?
Jest, odmah se vraćam.
Jače!
Opet!
-Temo! -Što je?
Gdje je? Pozdrav.
-Tko? -Kako to misliš?
-Ari! -Rekao sam ti da ide gore.
Krećem.
Bok.
Ti si Marina, zar ne?
-Jesam. -Ja sam Ari.
Gdje je Ramírez?
Ramírez? Otišao je dolje, brzo će se vratiti. Mogu li ti pomoći?
Što je? Zašto me tako gledaš?
Nećeš li dati pusu sestri?
Zar si zaboravio da dolazim?
Nisam. Jesam.
Što?
Vrata.
Marina, možeš li ti otvoriti? Sad je valjda sushi.
Izvoli.
Pin je 1982.
Uzmi za dostavljača.
Hvala ti.
Ljubavi, što radiš ovdje?
Ljutila sam se, ali me prošlo.
-Mogu otići. -Ne.
Ovo je ludost.
-Reći ću joj istinu. -Ne!
Čitala sam o fobijama.
Istina bi je mogla jako uzrujati.
Odsad će biti kako ja kažem, Ramíreze.
-Ne zovi me „Ramírez“. -Hoću.
Sad si Ramírez. Tata više ne postoji.
Tata je atipična osoba, ima djecu posvuda.
Ja sam najmlađa, a Ramírez najstariji.
Svi imamo različite majke. Voli napraviti dijete i onda ga napustiti.
Stalno je na putu.
A moja je mama ostala trudna i sama.
Jadničak.
-S vašim ocem? -Ne, s drugim muškarcem.
I gdje ćeš prespavati?
Ovdje. A ti?
Oprosti.
Zaboravio sam ti reći.
Naime…
njezina majka mora se odmarati
zbog komplikacija u trudnoći i tih stvari, pa me zamolila da je pričuvam na par dana.
Jadna moja mama!
Ispričajte me na trenutak.
Idem na…
Prestani glumatati.
Ne glumatam. Pojela sam ono zeleno.
Oprosti, ali i dalje ne razumijem.
Najednom imaš devetogodišnju sestru.
-Iz vedra neba. -Nije iz vedra neba.
Oprosti, ne znam kako sam ti zaboravio reći.
Možda zbog razlike u godinama.
I rijetko je viđam jer živi s mamom.
No nisam je mogao odbiti.
Stvarno ne želiš imati djecu?
Pravi se javio.
Čekaj…
Što ako iznenada dobijem želju postati otac?
Slažemo se, sviđamo se jedno drugom,
volimo se, zabavno nam je zajedno.
To bi bio logičan korak.
Logičan?
Ako se razumijemo, volimo,
slažemo i zabavljamo zajedno,
zašto to uništiti?
Zašto to uništiti?
Zašto ne želiš djecu? Iskreno.
Zašto se to pita žene, a muškarce ne?
Žene koje ne žele biti majke čitavi svijet smatra čudovištima.
-Ne. -Istina je.
-Nisam tako mislio. -Nisam…
Dragi, daj… Ni ti nemaš djece, a tebi je bilo lakše.
Nitko ne stavlja pritisak na tebe.
Da, imaš pravo.
Iskreno?
Sviđa mi se moj život.
Sviđa mi se otići u kino i gledati film koji ja želim.
Jako volim svoj posao.
Putovanja. Sjedanje u avion bez obzira na vrijeme i mjesto.
To ne bih mogla s djetetom.
Stići kući smirena, biti u miru i tišini.
To je sloboda.
To je ono što želim.
-Hoćeš li ih kupiti ili ne? -Neću.
Uostalom, obostrano je.
Kako to misliš?
Djeca prema meni osjećaju isto što i ja prema njima.
Nimalo se ne volimo.
Koja djeca?
Sva djeca.
Što je?
Ozbiljno ti kažem.
-Pa ovo je tvoja zamisao. -Nije.
-Tko je rekao: „Vodi me onamo.“ -Hoću ti dokazati da sam u pravu.
O, ne…
Bojim se.
Nikad nisam bila na takvom mjestu.
Da vidimo…
Pokušaj s njom.
Bezazlena je.
Bok, djevojčice.
Što to igraš?
Mama!
Rekla sam ti, odmah shvate. Idemo.
Čekaj, to je samo jedno dijete. Čekaj…
Ona.
Ne.
Bebe su najgore.
Bok, bebo.
Da vidimo…
-Što nije u redu s tobom? -Ne znam. Upozorila sam te.
Tiha si čitavim putem. Je li sve u redu?
Nije.
Hvata me sjeta.
Sjeta…
Na što?
Na to kako je bilo prije.
Kad nije bilo djevojaka ni braće
ni ničega.
Razumijem. Obećavam ti da će uskoro sve biti u redu.
To ti je život.
Dešavaju se promjene.
Imat ćeš brata, a to je baš lijepo.
Molim te, ne spominji toga idiota.
Ne zaboravi da te ujak Temo kupi u 17 h.
Ja imam važan sastanak s rock bendom.
Čekaj! Kamo ćeš?
-Zar ću te osramotiti ako izađem? -Naravno.
I ne gledaj me tako. Imam gotovo deset godina.
To ti je život.
To je ta?
Da.
Pogledaj.
Odnosno… poslušaj.
Ispričavam se.
Moram se javiti.
Izvolite. Slobodno.
Što je, Temo?
Zapeo sam u dizalu, šefe.
Kojem dizalu?
Kod zubara.
Već sat vremena ne mogu izaći.
Možeš li ti pokupiti Ari?
Nisam ni blizu, a i pokušavam prodati instrumente Desperdiciosima.
Zato sam te i zamolio.
Ne…
Ne brini se, ja ću to riješiti.
Sve smo zajedno.
Odmori.
Ne, tiskaj!
Fidel zove. Pomozi mi.
I izdahnite.
-Što hoćeš? -Trebam golemu uslugu.
Možeš li otići po Ari na Vivinu proslavu? Zapeo sam s klijentima.
Ne mogu, na trudničkom sam tečaju.
U Guadalajari si?
-Pa… -Zašto mi nisi rekao, pizdek?
A Sonia?
-Tu je. Dozvat ću je. Sonia! -Ne.
Samo je pozdravi.
Bok! Kako si?
Ari, molim te, požuri.
Ti ne voliš djecu, zar ne?
Tko ti je to rekao?
Brat. Kaže da je to fobija.
A nije ti spomenuo što sve volim?
Nije.
Nekad je bolje poznavati osobu prema onom što voli, a ne što ne voli.
Je li previše tražiti da hodaš normalno?
Normalno?
Što ti nije jasno? Kao normalni ljudi, s dvije noge.
Jedna pred drugu i ideš naprijed.
Može?
Ali tako nije zabavno.
Gle, gusjenica.
Ostavi gusjenicu na miru, molim te.
Smijem li je ponijeti?
Ne možeš jer ona živi ovdje. To je gusjenica.
Ne miči se…
Zašto si ovakva?
Otišle smo prije pola sata, a nismo prošle ni jedno križanje.
Kao žena ženi, što si očekivala od mene?
Kako to misliš?
Očekivala sam da ćeš hodati. Eto što.
Hodat ću kad će mi se hodati.
-I ne fotografiraj me! -Hej!
Ari, vrati se!
Ari!
-Jesi li dobro? -Jesam.
Pazi malo, kretenu! Djevojčica prolazi.
-Sigurno si dobro? -Jesam.
Preplašila si me.
Dođi.
Preživjela je.
Čestitam.
Hej… Ja sam preživjela.
Pozvana sam da fotografiram razgovor s pjevačem koji je nestao nekad davno,
a sad navodno pjeva u barovima i hotelima.
Ovaj vikend. Dva sata vožnje.
Želiš li sa mnom?
Naravno.
-Da? -Da.
Dođi.
-Kamo? -Dođi.
Radit ću ti nešto što još nisi doživio.
-Sestra mi je ovdje. -Znam.
-Što? -Dođi.
Brzo se vraćam.
Ne zaboravi ruksak.
Pridrži je.
-Vidimo se, Ari. -Bok!
Otvori vrata.
Ari!
Što je bilo?
Reći ću ti.
Što je?
-Ništa. Mami joj je krenuo porod. -Upravo?
Ari, tvoje stvari.
Pomozi mi.
-Zašto? -To su tvoje stvari.
Djeca…
Hotel Ruby predstavlja Bernarda… koga briga.
-Lijepo, zar ne? -Zdravo!
Jako lijepo.
-Dobro došli u hotel Ruby! -Hvala.
-Ja sam Emiliano Arenales. Dozvolite. -Hvala, Emiliano.
-Ovamo. -Hvala.
Bit će spreman za snimanje u 16 sati, u redu?
Savršeno.
Gdje je Ramírez?
Tušira se.
O. K.
Hoćemo se igrati?
Čitam.
Jesam li slatka?
ŠPINAT
Ne, gorka si. Jako gorka.
A ti si sićušna i naporna.
Čekaj, sad ja pitam.
Dobro. Oprosti.
-Imam li krila? -Imaš.
Jesam li ukusna?
Ne. Djeca te ne vole.
-Zašto me jedete? -Prisile nas.
Kažu da si zdrava.
A što ti misliš?
Dosta. Ja sam na redu.
Bi li živjela sa mnom?
Ne. Ni slučajno.
Bojiš li me se?
Da, malo.
A ti mene?
Isto malo.
Dobro…
-Nije li lijepo? -Da, jako lijepo.
-Kako je prošlo snimanje? -Dobro. Čovjek je simpatičan.
-Mislim da ga je tvoj djed poznavao. -Da?
Kako se zove?
Zovu ga „Ljubavna pjesmarica“.
Hoćemo li ovdje?
Može.
Što si najčudnije pojela?
Najčudnije što sam pojela? Pa…
Znam.
Jednom u Indoneziji…
Dobra večer!
…jela sam mozak majmuna.
-Hvala što ste došli. -Kakav okus ima?
Zapravo nije loše.
…ispričati priče. Maestro, molim te.
Sjajno ćemo se provesti.
Ovo je Ljubavna pjesmarica.
Uživajte!
Jesi li dobro?
Jesam.
Idem na zahod.
-Sviđa vam se? -Naravno.
-Sigurno? -Da.
Hvala što ste došli.
Uvijek ste dobro došli. Ovo je vaš dom.
-Ona mi je unuka? -Da.
Kako se zove?
-Ari. -Ari.
Ariadna.
Nisi mi rekao da voli glazbu.
Pa…
Ti meni nisi rekao da se ne namjeravaš vratiti.
Nikad me nećeš oprostiti?
Napustio si nas.
Nisam.
Ostavio sam te s mamom.
-Zaboravio si nas. -Nipošto.
Povremeno se čujem s tvojim bratom.
Bio je premlad da razumije što se dogodilo.
Jedva te poznavao.
Prema tebi, što se to dogodilo?
Napustio si nas zbog… ovoga?
To si želio više od nas?
Ganjao sam svoje snove i…
Nikad to nećeš shvatiti.
I ja imam snove.
Imaš?
Želim da Ari bude sretna, da ima…
Ne. Kćerine snove ostavi njoj.
Ne razumijem.
Što je tvoj san?
Želim da trgovina poživi.
Trgovina je san tvoga djeda.
Jedini mi je san da mi je kći sretna.
Kad postaneš otac, važnije je da ti djeca mogu ostvariti svoje snove.
U pravu si.
No ja sam bio jako…
jako mlad kad si stigao. Nisam bio spreman za očinstvo.
Imao sam uspješnu karijeru koja je završila s vama dvojicom.
Ne možeš nas kriviti za to.
Ne krivim vas.
Priznajem svoje pogreške.
I uvjeren sam da sam učinio golemu pogrešku kad sam vas napustio.
Ali ne žalim zbog toga.
Zar ne vidiš ovaj prostor?
Ovo je najbolje što mi se moglo dogoditi. Tu sam sretan.
Hvala.
Nisi li studirao arhitekturu?
Ostala su mi tri ispita.
Ostala su ti tri ispita prije deset godina.
Izgledaš kao karatistica. Da vidim…
Čekaj, okreni se malo.
Na onu stranu.
Ne toliko.
-Što hoćeš? -Pa…
-Ovako. Ne znam. -Dobro jutro!
-Bok. -Dobro jutro.
-Smijem? -Čekaj…
Smiješ. Da vidimo…
Budite mirni.
Ti se više nasmiješi.
Smiješak!
Točno to.
-Ne! -Izvrsno.
Mislim. Nadam se.
Još se nasmiješi.
-Već ste prijateljice. -Što?
-Ljubomoran si? -Ne, sretan sam.
Ari, čekaj nas!
Dušo, ne odvajaj se.
-Kamo je skrenula? -Ne znam. Pobjegla je.
Čekaj, želim te fotografirati!
Ari!
Fidel!
Gdje ste?
Fidel?
Ramírez!
Ari!
Ljubavi!
-Fidel! -Stižem!
-Tata! -Dušo…
Tata je ovdje, dušo.
Tako.
Tata?
Želim da znaš
da ti nisam rekao istinu iz straha da te ne izgubim.
Sad si me izgubio.
Možeš se opustiti.
Tjerao si je da laže?
-To je njezina ideja. -Znaš što? Ne zanima me.
Mjesecima mi se smijete.
Ti, tvoja kći, tvoj brat.
Stvarno ti je brat?
-Da, brat mi je. -Hvala Bogu.
I…
-Ljubavna pjesmarica mi je otac. -Molim?
Ozbiljno?
Prokleta obitelj lažljivaca.
Znam da sam pogriješio, no ti si mi sve zakomplicirala.
Molim?
Nešto sam krivo čula. Ja sam kriva što si lagao?
Ne, ja sam kriv.
Pozvala si me na zabavu, a ja sam se zaljubio.
I onda kažeš da mrziš djecu.
Zašto si se zaljubila?
Zato što nemam djece? Osim toga, i dalje sam ista osoba.
Znaš li zašto sam se zaljubila?
Zato…
što sam imala snažnu potrebu
prestati pakirati ove proklete kovčege.
Htjela sam iskusiti dom.
A ti si bio taj dom.
Bok, tata! Jesi li tu?
Brat mi se rodio i nepodnošljiv je.
Ne prestaje plakati. Nazovi me, molim te.
Bok, Fidele. Sebastián je.
Javljam ti da se Aquiles rodio!
Kako si, Fidelito? Gdje si nestao?
Begoña se opet javila.
Želi ti dati drugu priliku.
Javi se pa ćemo na večeru.
Pozdrav!
Kako si, šefe? Temo je.
Javljam ti da idući tjedan krećem za Oaxacu.
Našao sam mjesto koje je Marina spominjala.
Reći ću ti više kad dođeš. Dolaziš u trgovinu, zar ne?
Možemo li razgovarati?
Naravno.
Dođi.
Uglavnom…
Već ti dugo želim nešto reći, ali nikako da nađem pravi trenutak.
Što je bilo?
Hvala ti.
Na svemu. Što sam se zaista osjećao kao tvoj brat.
Ti jesi moj brat.
Ne moraš zahvaljivati…
Znam, ali braća po krvi ne znači nužno i braća duhom.
Gle…
Postoji pjesma koja bolje objašnjava što želim reći.
Dao si mi osobnost Naučio me cijeniti
One stvari u životu Koje neću zaboraviti
Želiš li letjeti Moraš samo pokušati
I ako se spotakneš Svejedno nećeš pogriješiti
Sustav te kvari I tjera te da kupuješ…
Taj dio više govori o kapitalizmu.
Prvi dio ono je što osjećam.
Ne znam što bih rekao.
NEZABORAVNO
Zašto ne?
-O tome se ne razgovara s roditeljima. -Nego o čemu?
Pomozi mi.
Bernardo, više ne trebam oca.
Sad već napredujemo.
Zašto si onda došao?
Ari ima karate sutra do 17 sati.
Želiš li sa mnom po nju?
Da.
Naravno.
-Bolje da se vratimo. -Nećemo se vraćati.
-Već smo tu. Evo je. -Zašto?
-Nisi li je htio upoznati? -Jesam.
Pogledaj je. Što ti može?
A kad je…
-Moram ići. -Došli su po tebe.
-Vidimo se. -Nemoj pobjeći.
Neću.
Da.
Bok, Ari!
Borbeni stav.
Dušo moja…
Bok, tata.
Sjećaš se Ljubavne pjesmarice?
-Da. -To mi je tata.
Tvoj djed. Bernardo, Ari.
Ari, Bernardo.
Tako.
Zdravo! Kako ste?
Hvala.
Ari.
-Što radiš ovdje? -Kamo ideš?
Imam izložbu u Los Angelesu. Čekaj, sama si došla ovamo?
Naravno da nisam.
Djed me doveo.
Kako ste, Bernardo?
Gle, Ari…
Moram ići.
Ne. Ari…
Još se ljutiš na mene?
Što? Ne.
Ne ljutim se na tebe.
Nego što?
Jako nedostaješ tati.
On ti je htio reći istinu, no ja mu nisam dopustila.
To je u redu, nema veze. Ali…
S nekim se stvarima ne smije igrati.
Shvatit ćeš kad odrasteš.
Ali ako te moj tata voli i ti voliš njega…
ne misliš li da sam ja samo mali problem?
-Da, ali… -Ja ću odrasti i otići.
Neću zauvijek ostati s tatom.
Problem nije u tebi, Ari.
Ovo je za tebe.
-Što je to? -Otvori je.
NATJECANJE TALENATA 15 SATI GLAVNA DVORANA
POSEBNI GOST
Ja…
Moram ići, u redu?
Sretno.
Ispričavam se. Idemo.
Kako je prošlo?
Neće biti lako.
Pozdrav! Kao što vidite, moj je tata prestravljen.
I nismo puno vježbali ovu pjesmu,
no dat ćemo sve od sebe.
Stojim srca slomljena
I potpuno razoružana
Možeš imati tisuću romansi
Bez iskrenosti
Nosim toliko ljubavi
Gotovo poput bolesti
Ne boj se zaljubiti
Ne bježi od mene
Ljubavnu bol ti osjeti
Ne bježi od mene
Ja sam kometa na putu za Mars
Vrtim se
Letim puna ljubavi
Vrtim se
Letim puna ljubavi
Vrtim se
Letim
Zaljubljeni
Vrtim se
Letim
Zaljubljeni
Vrtim se
Letim prema tebi
Bravo!
Bila si sjajna!
-I ti! -Super.
Čestitam! Bilo je super!
-Hvala. -Bravo! Imaš dara.
Čestitam!
-Jesi li sretna? -Jesam.
-Super. -Bilo je odlično.
-Da. -Ne…
Hej! Hvala vama.
Jako dobro. Čestitam!
Bilo je super. Čestitam.
-Da? -Bernardo Ramírez?
Da.
Mama mi vas je puštala kad sam bila mala.
Mislila sam da ste umrli.
Nisam, evo me.
-Može li zagrljaj? -Može i dva.
-To! -Dođite.
Ovo je moja unuka.
-Jako nadarena. -Imaš nadarenu kćer.
-Naravno. -Očito je na djeda.
Kako si smiješan…
Ja bih se zabrinuo.
-Kako uzbudljivo! -Hvala.
Slušala sam vas.
-Ozbiljno? -Da.
Obožavala sam ih. Plesala…
Ramírez!
Ne zovi me „Ramírez“!
Naravno, voljela bih to.
Možda idući tjedan?
Da, svakako.
-Moj suprug. -Drago mi je.
Bok.
Čestitam.
Hvala.
Što radiš…
Mislio sam da imaš…
Morala sam odgoditi put.
Sutra odlazim.
Drago mi je što si došla.
Ari to mnogo znači.
Odličan nastup.
Jako intenzivan.
Kad se vraćaš?
Ne znam.
Ja sam Fidel Ramírez. Rastavljen sam i imam kćer.
I znam 10 000 razloga da ostaneš ovdje.
Dobro.
Slušam.
Jedan: volim te.
Želim biti dom koji tražiš. I da ti isto budeš meni.
Taj mi se sviđa.
No nedostaje ti još 9999.
I stiže mi bivša žena. Bilo bi me sram da me sad ostaviš.
Ma kakvi!
Fidele!
-Bok. -Bok. Sara, drago mi je.
Također. Ja sam Fidelova djevojka.
Ovo je Arina majka.
Sebastián, moj suprug.
-Kako si? -Bok!
-Marina. Njegova cura. -Drago mi je.
A tko je ovaj slatkiš? Kako se zove?
-Aquiles. -Bok, Aquilese.
-Reci „bok“. -Predivan je.
Kakvi obrazi! Uzela bih ga kući.
Može, kad god želiš. Voliš djecu?
Obožavam ih.
Super!
-Sretniče! -Bok.
-Zajednička fotografija? -Naravno, ljubavi.
-Hajde. -Hvala.
-Lažeš. -Nisam li uvjerljiva?
Ne, ja sam bolja. Nisi li mi povjerovala?
Nasmiješite se!
-Pozdrav. -Bok.
Molim vas za 150.
Dobar dan.
Možeš li provjeriti stražnje gume?
Temo, jesi li to ti?
Jesam.
-Mabel? -Da.
Kakvo iznenađenje! Kako si?
Super.
Što radiš ovdje?
Idem na plažu u Oaxaci, nekih pola sata od Chacahue.
Na jedno predivno mjesto gdje se možeš potpuno isključiti.
Nema interneta ni ničega.
Super, i ja idem onamo.
-Nemoj me… -Da.
Putuješ s dečkom?
Ne.
Prekinula sam s Omarom. Nisi li čuo?
Nisam.
Da, tip je kreten.
Imali smo nesreću na motoru.
Aha…
I to me baš jako traumatiziralo.
Ali nije bitno. Ti putuješ na motoru?
Ne, prodao sam ga.
Ne želim više ni čuti za motore, preopasni su.
Čekam autobus.
Ne dolazi u obzir. Idi sa mnom.
Sigurno?
Hajde.
-Dobro. -Idemo.
-Deset? -Da.
-Evo. -Hvala.
Hvala tebi.
Hvala, kompa.
Nevjerojatno.
Koji vrag?
Gdje je lopta?
Gospođo, molim vas loptu.
Lopta!
-Gospođo, lopta! -Daj…
Vrati im je da te ne zove „gospođo“.
Lopta!
Dobro.
Hvala!
Ajmo onamo.
Idemo.
-Bok, mala. -Bok.
Prijevod titlova: Filip Lažnjak