Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN ORIGINAL DOKUMENTAR FRA NETFLIX
BØGER, PIGER ELSKER AT LÆSE
Da jeg var lille, og hvis man havde Lucky Charms-morgenmad,
hældte man sine Lucky Charms op og fik en skål morgenmad og tre skumfiduser.
For mig føltes det, som om der var tre asiatisk-amerikanske skumfiduser.
Der var den gule Ranger i Power Rangers.
Den gule Power Ranger…
-Data fra Goonierne var min favorit. -Margaret Cho i All-American Girl.
-Michelle Kwan i kunstskøjteløb. -Lois Lane kunne være af blandet race
-ligesom mig. -Captajn Planet.
Er Captajn Planet asiatisk?
Captajn Planet er ikke, men der var en asiatisk karakter,
der havde en delfinven.
SOM BARN I 80'ERNE OG 90'ERNE SÅ MAN SJÆLDENT ASIATISKE AMERIKANERE...
PÅ FILM
I BØGER
PÅ TV
MEN DER VAR EN FANTASTISK ASIATISK-AMERIKANSK PIGE...
EN SEJ ASIATISK-AMERIKANSK PIGE...
CLAUDIA KISHI I THE BABY-SITTERS CLUB
The Baby-Sitters Club er en bogserie, der kom ud i 80'erne og 90'erne.
Den følger en gruppe 13-årige mellemskoleelever, der er venner
og beslutter at starte en forretning ved at passe de lokale børn i nabolaget.
De interesserer sig for børnepasning af god kvalitet...
...hvilket nu synes en smule mærkeligt, at det skulle være deres lidenskab.
Der er altid nye hændelser eller eventyr.
Der er sjovt drama. Der er selvfølgelig drengedrama.
Stacey har problemer med sin far.
Hvad er det for jalousi, når man tror, Mary har en ny bedste ven?
Ud at shoppe, babysitte, være sammen med sine venner,
krydstogter til Disney World.
Baby-Sitters Club var min barndom.
HUN HAR SKREVET TING
700 FANS STÅR I KØ TIL FORFATTEREN
BABY-SITTERS CLUB TENDERER MOD GLOBALT IMPERIUM
BABY-SITTERS-OPSVING
"KLUBBEN" ER NU I GANG
Jeg havde ikke bare en stor samling Baby-sitters Club-bøger derhjemme,
men jeg lånte dem også på biblioteket med mellemrum
og endda gamle favoritter.
Jeg læste grådigt en god del,
primært gennem ordrer fra skolebogklubben.
I kender den vel alle.
Jeg og alle mine venner læste dem.
Da jeg blev fanget af dem, var de som stoffer for mig.
Vi har soveposen.
Jeg har en taske. Jeg havde en halskæde.
Jeg havde t-shirts. Der var dukker.
Jeg havde et cd-rom-spil.
Jeg brugte lang tid på det.
Vi kaldte hinanden ved karakterernes navne.
Vi prøvede at klæde os ud som dem.
Jeg var da Claudia.
"Pludselig satte jeg mig op. Jeg kunne kun tænke
på Milky Way-barer og Ring-Dings-kager og Oreos.
De bliver temaet i mit næste kunstprojekt.
Jeg kunne se det så tydeligt, serien med pop-art-værker,
'Junkfood-fantasi af Claudia Kishi.'
Idéen var genial. Jeg kunne ikke vente med at komme i gang."
Claudia Kishi er næstformand i babysitterklubben.
Hun er også japansk-amerikansk.
Hun elsker junkfood. Hun elsker kunst.
Løjerlig, eklektisk og forud for sin tid.
Hun havde udhulede bøger.
Det er noget, jeg stadig ønsker mig, udhulede bøger til at skjule mit slik i.
Hun er sej nok til at have egen fastnettelefon på sit soveværelse,
hvilket er uhørt, når man er 13 år.
Normalt er det den asiatiske eller farvede, kvindelige figur,
man føler, man skal være, ikke?
Leger man Harry Potter, skal man være Cho Chang.
Mens Claudia er den, som alle virker til gerne at ville være.
CLAUDIAS GARDEROBE
"Jeg elsker at klæde mig på en måde, som nogle her i Stoneybrook
måske kalder skandaløst."
"Jeg har lavendelfarvede, skotskternede, højtaljede bukser
-med seler på." -"Hvide strømpebukser med ure på."
"Jeg havde en herrepaisleyvest på fra et garagesalg."
-"Enorme, kunstige smaragder." -"Elektrisk lyserøde støvletter."
"Jeg har også øreringe formet som juletræslys,
der blinker, på."
Du godeste.
"Var det for meget? Jeg rystede på hovedet.
Jeg så godt ud."
Claudias stil er en mellemting mellem tweenpige og asiatisk tante.
Jeg tror, at Claudia vidste, hvad hipstermode ville være 20 år senere.
At en asiatisk amerikaner eller enhver farvet kvinde
skulle være den seje er usædvanligt.
Hun er bare en fantastisk karakter,
som brød igennem alle de typiske minoritetsstereotyper.
CLAUDIAS FAMILIE
"Min familie er konservativ, men jeg er vild.
Min søster og jeg har næsten intet til fælles.
Hun er meget klog og kan lide skolen.
GENI TAGER UNIVERSITETSFAG
TOPKARAKTERER
Mine forældre synes, hun er vidunderlig. Jeg ville ikke indrømme det for alle,
men jeg føler, at jeg er en stor skuffelse for mine forældre."
Det samme her.
Det var en sindsstemning.
Det var sådan en stor sindsstemning for...
Derfor relaterede jeg så meget til Claudia.
Janine er den slags datter, som enhver…
Som min mor nok ville have ønsket sig, og det var jeg ikke.
Og jeg havde hele tiden spøgelset af den perfekte datter
hængende over mig, fordi jeg vidste, at jeg ikke var den person.
KAN IKKE STAVE HADER LEKTIER
DUMPEKARAKTERER
Jeg havde det som Claudia. Jeg ville følge mit hjerte og lave kreative ting.
Jeg ville lave kunst, tegne og skrive.
Claudia undskyldte ikke for at være den, hun var.
Hun viste, at man kunne være kunstner; at man kunne være kreativ.
Claudia Kishi var en rollemodel, der ramte mig det rigtige sted.
"Det er en puslespilsbrik, der passer lige i mit hjerte.
BSC KRISEMØDE!!
"'Lowell-parret er fordomsfulde,' sagde Kristy hurtigt.
'Claud, de kunne ikke lide dig, fordi du er japaner.
Jessi, fru Lowell lukkede dig ikke ind, fordi du er afroamerikaner.'
Jeg tabte kæben. Jeg mærkede mine hænder ryste og kinder brænde.
'Det er ikke fair!'"
Tillykke, Claudia.
Du har lige lært et par ting om god, gammeldags racisme.
Jeg tænkte på forsiden til Keep Out, Claudia!
og jeg husker, det var hende, der stod uden for døren
med tre Trump-agtige, hvide børn, der så dømmende på hende.
Så jeg tænkte: "Hvad hvis de forsider var sandfærdige?"
CLAUDIA OG DE SMÅ, RACISTISKE MØGUNGER
CLAUDIA KISHI ENESTE ASIAT PÅ DEN HER SKIDE SKOLE
CLAUDIA OPDAGEDE LIGE, AT DRENGEN HAR GUL FEBER
CLAUDIA TROEDE, HUN HAVDE BEDT ALLE TAGE DERES SKIDE SKO AF
Det ville være en god måde at tale om nogle mikroagressioner på.
Små ting, asiater skal håndtere hver dag,
som Claudia nok måtte håndtere, men som de aldrig talte om i bøgerne.
Der er helt sikkert egenskaben af…
...en slags andethed, altså at mange
af historierne fortælles fra hvide pigers perspektiv.
De fik problematisk nok altid beskrevet hende
som en med mandelformede øjne og…
...kulsort hår og supersmuk hud, selvom hun spiser tonsvis af junkfood.
Det er første gang, jeg læste "mandelformede øjne."
Jeg tænkte: "Hvad betyder det?"
Med hensyn til racemæssig repræsentation er det bestemt...
Hvordan forklarer jeg det? Jeg bemærkede, de fleste er hvide.
BSC-KARAKTERER
REFLEKSIONER
Når man ikke ser sig selv i medierne og ikke ser afspejlinger af sig selv,
tænker man: "Jeg er i stykker," "Jeg er ikke normal," "Jeg eksisterer ikke."
De tanker er underbevidste, men...
De er omsiggribende, især når man tror, at verden...
Når man opfatter verden som en verden uden én selv i.
Jeg kan huske personen med den kraftige tegneserieagtige accent.
Og mange undværlige biroller og sådan noget.
Den generaliserende følelse af at være gjort anderledes i medierne,
at være den evige udlænding, aldrig at være amerikaner,
og jeg husker den manifestation i skolen,
hvor alle de andre spurgte, hvor jeg kom fra,
eller trak deres øjne tilbage for at gøre grin med mig.
Så jeg husker absolut, hvordan det påvirkede mig i virkeligheden.
Som en, der voksede op med en thailandsk mor og en hvid far,
stemte de asiatiske historier, jeg så, ikke altid overens med min erfaring,
hvilket bidrog til mine spørgsmål om personlig identitet.
Så at se én som Claudia, der banede sin egen vej,
hjalp mig bestemt med at føle mig mere forbundet til min egen identitet.
Det at vide, at der ikke er én måde at være asiat på.
Jeg kan være mig, og det er fint.
CLAUDIAS KLARESTE MINDE
CLAUDIA, 6 ÅR
"Jeg fandt min kasse med 64 Crayola-farvekridt med blyantspidser.
Jeg sukkede af lykke, og så begyndte jeg at tegne.
Min smukke sommerfugl var færdig."
FØRSTE KLASSES SELVPORTRÆTTER
"'Claudia!' sagde frøken Packet strengt.
'Er det en spøg?'
Jeg kunne ikke svare hende. Hvis jeg gjorde, havde jeg grædt."
Så Mimi hører om hændelsen. Mimi er den her...
...fantastiske bedstemor, der forstår Claudia
og tager Claudias kunstneriske side til sig, og hun lader det ikke passere.
Så hun går hen til læreren.
"Hun sagde: 'Frøken Packet,
jeg vil gerne bede dig respektere min Claudias intelligens og fantasi.
Du bad børnene tegne sig selv, som de ser sig selv,
og min Claudia ser sig selv som en fri ånd, ligesom en sommerfugl.
Så det tegnede hun."
Bum! Fandeme ja!
Undskyld, jeg ville ikke bande.
Sådan, Mimi.
Det var sådan en smuk historie, især fordi asiatisk-amerikanske børn
voksede op med at få fortalt, at de ikke skulle skille sig ud
for ikke at skabe uro og passe ind.
For en asiatisk amerikaner følte jeg, at det var endnu mere særligt,
at vi kan være vores sande jeg og ikke skjule det for alverden.
Du godeste.
CLAUDIAS ARV
CLAUDIA KISHI FOR EVIGT
I 2013 lavede jeg et zine, der hed
"Claudia Kishi: Min asiatisk-amerikanske og kvindelige rollemodel i 90'erne."
ET PAR VIGTIGE FAKTA OM CLAUDIA LYNN KISHI, 13 ÅR
Det var så fedt at se, at det vækkede genklang
i andre asiatisk-amerikanske kvindelige læsere.
JEG ER LIGESOM CLAUDIA!!
Det var magisk at indse, at vi alle havde
den samme oplevelse i forskellige byer, overalt,
at vi læste de bøger, før vi havde en forbindelse til hinanden.
Man kan altid se, når nogen er en Claudia Kishi.
Der er en særlig stil og absolut...
Der er absolut en følelse af kammeratskab,
når man ser en anden asiatisk pige, der ikke passer ind i stereotypen.
I sidste ende passer ingen af os til stereotypen.
Hendes arv er, at hun har bevæget sig hinsides at være den her karakter.
Børn, der voksede op i 90'erne, er nu voksne,
der prøver at finde en plads i verden og skabe deres egne værker.
Jeg er tegneseriekunstner,
illustrator, alsidig tværfaglig kunstner.
"Angry Asian Man" er en blog, jeg startede i 2001.
Jeg arbejder på The Baby-Sitters Club som serie med Netflix.
Jeg skriver bøger og tegneserier om asiatisk-amerikanske superheltinder.
Jeg er grafisk forfatter og arbejder på Baby-Sitters Club-filmatiseringen.
Jeg er forfatter af Sidekick Squad-serien.
Den handler om en gruppe queer teenagere, der går mod et korrupt regeringsvæsen.
"Fashion Forecasts" er en futuristisk samling af intergenerationel,
tværgående asiatisk-amerikansk modedesign.
Det største tema, der forbinder mit arbejde, er nok
"Asiatiske piger, der morer sig."
Jeg elsker at fortælle historier om venskab, fantasi,
at være mere end man er, når man mødes.
Det er en måde at tale om, hvem man er som asiatiske amerikanere.
Pigerne tager sig af problemer, der sker nu.
Transkønnedes rettigheder, fordomme mod forældre af samme køn…
Hovedpersonene er kinesere og vietnamesere som mig,
og hun er biseksuel som mig.
Der vil altid være en udfordring i at sikre,
at vi ses som mere end bare et modelune eller en sideperson.
Du kan være hovedperson og få din egen historie.
Du kan fortælle din egen historie, som du vil.
Jeg indså, jeg ikke behøvede tilladelse til at fortælle den
eller få en anden til at fortælle den for mig.
Jeg vil se folk som mig lave seje ting.
EPILOG
Jeg kan huske, jeg var med mine venner på legepladsen.
Forestil dig fem, seks asiatisk-amerikanske piger.
LAD OS LEGE BABY-SITTERS CLUB! JEG ER CLAUDIA!
NEJ, JEG ER CLAUDIA!
Vi skændtes om, hvem der skal være Claudia, fordi…
...vi er så tørstige efter at blive set.
Vi er tørstige efter repræsentationskrummerne.
Vi er trætte af at få krummer. Vi vil have hele småkagen.
Vi vil bage vores egne småkager
og få dem ud i verden, så alle kan nyde dem.