Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- NETFLIX מציגה -‬
‫עכשיו...‬
‫אם תשאלו את רוב האנשים איפה זה‬ ‫נוקמסטיף, אוהיו,‬
‫או קול קריק, מערב וירג'יניה,‬
‫הם בוודאי לא יצליחו למצוא אותן על המפה.‬
‫אבל אני בטוח שהם ביקרו שם.‬
‫- אוהיו, מערב וירג'יניה -‬
‫איך ומדוע כל כך הרבה אנשים‬ ‫משני מקומות שכוחי־אל על המפה‬
‫התחברו זה לזה, זו מהות הסיפור שלנו.‬
‫יש כאלה שיגידו שזה פשוט מזל.‬
‫אחרים ישבעו שזו כוונתו של אלוהים.‬
‫אבל אני אומר, לאור השתלשלות האירועים...‬
‫זה קצת משניהם.‬
‫בשנת 1957, לקח בערך עשר שעות‬
‫לנסוע מקול קריק לעיר תעשיית הנייר‬
‫בדרום אוהיו, בשם מיד.‬
‫כשהגעת למיד, נוקמסטיף הייתה במרחק‬ ‫של נסיעה קצרה.‬
‫כארבע־מאות איש גרו בנוקמסטיף‬
‫בשנת 1957.‬
‫כמעט לכולם הייתה קרבת דם‬
‫לצרה זו או אחרת.‬
‫זימה, עוני או סתם בורות.‬
‫משפחת ראסל שוכרת בית בפסגת מיטשל פלאטס‬ ‫מזה תשע שנים.‬
‫אך רוב השכנים בתחתית הגבעה‬ ‫עדיין ראו בהם זרים.‬
‫היי, אבא.‬
‫בוא איתי ליער היום, ילד.‬
‫לפני שנים, וילארד בנה צלב רעוע‬
‫מעל עץ שנפל, בקרחת־יער קטנה מאחורי ביתו.‬
‫הוא בא מדי בוקר וערב, כדי לדבר עם אלוהים.‬
‫בנו סבר שאביו תמיד נלחם בשטן.‬
‫עכשיו, תתפלל על...‬
‫מה שקרה היום.‬
‫זכור, היה כן.‬
‫בלי בולשיט. הוא ידע.‬
‫כשהוא התפלל, מחשבותיו נדדו בחזרה‬
‫למלחמה בדרום האוקיינוס השקט.‬
‫ליום שבו הוא ושני חיילים נוספים ‬ ‫נתקלו בגופה‬
‫של סמל התותחנים, מילר ג'ונס.‬
‫- איי שלמה, דרום האוקיינוס השקט,‬ ‫שתים־עשרה שנים לפני כן -‬
‫לכל הרוחות.‬
‫פאק.‬
‫מה כתוב?‬
‫מילר ג'ונס.‬
‫פאק!‬
‫אנחנו חייבים לעשות משהו.‬ ‫היפנים פשוט השאירו אותו כאן.‬
‫התחנה הבאה: מיד, אוהיו.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫רגע קט לפני שווילארד התאהב,‬
‫האיש שאת כיסאו תפס, גם יפגוש בבת זוגו.‬
‫מצטערת, שכחתי את המפתחות.‬ ‫-זה בסדר. הבחור על הדלפק ליד החלון.‬
‫אז מה תרצה להזמין?‬
‫האם וגבינה.‬
‫בסדר.‬ ‫-את חדשה בעבודה.‬
‫זה ברור, מה?‬
‫אחי השיג לי את העבודה, אז...‬
‫האם וגבינה.‬
‫אתה מצלם תמונות?‬
‫בשנים לאחר מכן, קארל יכנה את סנדי ‬ ‫"הפיתיון", והיא תקרא לו "היורה".‬
‫רק כשאני מוצא חיוך מספיק יפה לצילום.‬
‫ושניהם כינו את הקורבנות שלהם "הדוגמנים".‬ ‫-אחשוב על זה.‬
‫מה תרצה?‬
‫צלי הבשר הוא מנת היום.‬
‫רק קפה ודונאט.‬
‫תודה.‬
‫זה נראה ממש טוב.‬ ‫-לא!‬
‫צא. אמרתי לך בפעם שעברה.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫בפעם הבאה אקרא למשטרה.‬
‫איש נוצרי טוב.‬
‫תסלח לי.‬ ‫-כופרים מזוינים!‬
‫אצא להפסקה שלי בחוץ.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר!‬
‫תודה, האל יברך אותך.‬
‫אתה צריך עוד משהו?‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫זה היה נחמד, מה שעשית.‬
‫יש אנשים שזקוקים לעזרה מדי פעם.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫כן.‬
‫חזרת הביתה מהמלחמה?‬
‫לא, אני רק עובר כאן.‬
‫אני בדרכי למערב וירג'יניה.‬
‫אני גר בקול קריק.‬
‫חבל.‬
‫יש לך פנים נאים.‬
‫ובכן...‬
‫נחמד להכיר אותך.‬
‫נחמד להכיר גם אותך.‬
‫זה נכון שהיפנים אכלו את המתים שלהם?‬
‫איפה שמעת את זה?‬ ‫-קראתי בעיתון.‬
‫אלוהים, זה טוב.‬
‫יש לי עוד שלושה כאלה.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫יש לי עוד משהו בשבילך, דוד ארסקל.‬
‫זה ככל הנראה האקדח...‬
‫שבו היטלר השתמש, כדי לירות לעצמו בראש.‬
‫אתה עדיין מתעסק בבולשיט, מה?‬
‫אתה חושב שהבחור שיקר לי?‬ ‫-כן.‬
‫זו בהחלט מתנה נחמדה.‬
‫כן.‬ ‫-תודה לך.‬
‫זה גרמני?‬
‫זה "לוגר".‬
‫אתה כאן!‬
‫אלוהים, כמה דאגתי.‬
‫לא היה כזה נורא.‬
‫לא היה כזה נורא, אימא.‬
‫הייתי מבקשת ממך לכרוע ברך‬ ‫ולהודות לישו איתי.‬
‫אבל אני מריחה את האלכוהול בפיך.‬
‫אני יודע, אבל...‬
‫חשתי צורך לחגוג.‬
‫אני מאוהב.‬
‫מה שמה של הבחורה?‬
‫לא שאלתי לשמה.‬
‫ארסקל.‬
‫לא שאלת לשמה?‬
‫אבל השארתי לה טיפ של דולר.‬ ‫-מה?‬
‫על כוס קפה?‬
‫ובכן, היא לא תשכח את זה.‬
‫אני יודעת שאתה מחבב את המלצרית ההיא.‬
‫אבל יש בחורה בכנסייה...‬
‫אני רוצה שתפגוש אותה.‬
‫אני לא רוצה ללכת לכנסייה, אימא.‬
‫תנוח קצת.‬
‫תרגיש טוב יותר בבוקר.‬
‫למרות שהוא לא הצליח להביט בצלב‬ ‫מבלי לחשוב על מילר ג'ונס,‬
‫הוא לא סיפר לאיש על הנחת הצלוב.‬
‫ברוכים הבאים.‬ ‫-וילארד.‬
‫וילארד, הצעתי להלן לשבת איתנו.‬
‫בואי, הלן.‬ ‫-שלום לך.‬
‫היי, מה שלומך?‬
‫וילארד בדיוק חזר. הלן, את...‬
‫ברוך שובך הביתה.‬
‫חלפו ארבעה ימים.‬
‫וילארד לא ידע שאמה הבטיחה לאלוהים‬
‫שבתמורה לשובו הביתה בשלום‬
‫היא תוודא שהוא יינשא להלן האטון.‬
‫משפחתה של הבחורה עלתה באש כשביתם נשרף,‬
‫והמסכנה נותרה לבדה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫חם, הלא כן?‬ ‫-אמן.‬
‫ויהיה חם יותר.‬
‫כעת נזמין שני בחורים מטופרוויל,‬
‫הם ינחו את הדרשה היום.‬ ‫-בסדר.‬
‫לפי מה שהבנתי, יש להם מסר מצוין.‬
‫אז בואו נזמין אותם. בנים, בואו לכאן.‬
‫בואו נקבל אותם בברכה.‬
‫ברוכים הבאים, בנים.‬ ‫-ברוכים הבאים.‬
‫רואה את הבחור בכיסא הגלגלים?‬
‫שתה יותר מדי סטריכנין או אנטיפריז,‬ ‫לכן הוא לא יכול ללכת.‬
‫טוב לראותכם. תודה שבאתם.‬
‫"מבחן אמונה", קוראים לזה.‬
‫זה מוגזם, לדעתי.‬
‫תודה, כומר.‬
‫שמי רוי לפרטי.‬
‫זה הדודן שלי, תיאודור.‬
‫כעת רוח הקודש תבקר בכנסייה הקטנה הזו‬
‫שנושאת את שמו הקדוש!‬
‫"האם טבלתם...‬
‫בדמו...‬
‫בדמו של הטלה, המטהר את הנשמה?‬
‫האם בגדיכם נקיים? הם לבנים כשלג?‬
‫האם טבלתם בדמו של הטלה?"‬
‫קדימה, תיאודור!‬
‫ממה אתם פוחדים יותר מכול?‬
‫כי אם הפחד הגדול שלכם‬ ‫הוא עכברושים, ובכן...‬
‫השטן יוודא שתקבלו מנה הגונה מהם.‬
‫נכון. תגיד להם.‬
‫אחים ואחיות.‬
‫אתם תראו אותם,‬
‫נוגסים בכם, כשתשכבו שם‬
‫ולא תצליחו להניף אצבע.‬
‫וזה לא יגמר לעולם.‬
‫מיליון שנים...‬
‫בנצח.‬
‫אל תנסו להבין את זה.‬
‫קדימה, אלוהים.‬
‫לאף אדם אין ראש גדול מספיק,‬ ‫כדי להבין אומללות שכזו.‬
‫כן?‬ ‫-הללויה.‬
‫ובאמת, אחים ואחיות,‬ ‫אף אדם אינו רשע דיו,‬
‫אפילו לא ההיטלר ההוא.‬ ‫-נכון.‬
‫איש לא ימציא את הדרכים‬ ‫שבהן השטן יגרום לחוטאים לשלם‬
‫בבוא יום הדין.‬
‫כן!‬ ‫-קדימה!‬
‫נכון מאוד, חבריי.‬ ‫-כן, אדוני. הללו את אלוהים.‬
‫אמן.‬
‫אומר לכם משהו, חברים.‬
‫לפני שמצאתי את רוח הקודש...‬
‫סבלתי מפחד מוות מעכבישים.‬
‫הלא כן, תיאודור?‬
‫הייתי כחוש.‬
‫הסתתרתי תחת החצאיות הארוכות של אמי.‬
‫עכבישים זחלו אל תוך חלומותיי.‬
‫הטילו ביצים בסיוטים שלי.‬
‫הם היו...‬
‫נתלו בקורים שלהם סביבי.‬
‫המתינו.‬
‫היה בי פחד כל הזמן.‬ ‫בערות או בשינה, לא משנה.‬
‫כזה הוא הגיהינום, אחים ואחיות.‬
‫הללו את האל.‬ ‫-נכון.‬
‫לא הייתה לי מנוחה מפני השטנים ההם.‬
‫אמן.‬
‫עד שאלוהים העניק לי כוח.‬
‫אמן!‬
‫אחים ואחיות...‬
‫הביטו וראו!‬
‫אלוהים שומר עליי כעת.‬
‫אמן!‬
‫זכרו את דבריי, אנשים.‬
‫הרוח תיקח מכם את הפחדים, אם תתנו לה.‬
‫העכבישים בהחלט היו תרגיל נחמד.‬
‫גם כך לא אירדם הלילה.‬
‫חבל שהלן לא יצאה איתנו.‬
‫היא הייתה באה איתנו,‬
‫אם היית מעניק לה קצת יותר תשומת לב.‬
‫הגבר הנכון ייתן חיים טובים להלן.‬
‫אמה חששה שמשהו רע עלול לקרות,‬
‫אם היא לא תקיים את הבטחתה לאלוהים.‬
‫הלן באמת הכירה את הגבר שלו היא תינשא,‬ ‫באותו אחר צהריים. ‬
‫ברך אותי, כומר. ‬
‫ברך אותי.‬
‫ומחשבותיו של וילארד כבר נדדו הרחק משם.‬
‫מיד אבוא.‬
‫אני לא ממהר.‬
‫ובכן, זה...‬ ‫-לא שאלתי לשמך.‬
‫שרלוט. קריאה שנייה לעוף באפונים.‬
‫מיד אחזור אליך, מותק.‬
‫אני עו"ד במשרה מלאה.‬
‫אני לא מתעסק בנדל"ן, אבל...‬
‫יש לי כמה נכסים בסביבות מיד, נוקמסטיף.‬
‫השקעות לטווח ארוך.‬
‫אין כאן כיורים, מר דנלאפ.‬
‫אין מים זורמים, גברתי.‬
‫יש באר בחצר האחורית.‬
‫מה דעתך, ארווין?‬
‫על אף שהוא לא דיבר לאלוהים שנים,‬
‫לא בקשה אחת או מילת הלל‬ ‫מאז שנתקל בנחת הצלוב...‬
‫וילארד הרגיש את זה נובע בתוכו כעת,‬
‫הצורך להשלים עם הבורא‬
‫לפני שמשהו רע יקרה למשפחתו.‬
‫"מעט לפני בוא הילדים...‬
‫כה שקט היה חדרי‬
‫שמעתי מישהו קורא בשמי‬
‫אמר לי, 'בואי הנה,‬
‫קטנטנה ושמה בסי...'"‬
‫לאן הלכת?‬
‫יצאתי לראות את השטח.‬
‫מה דעתך?‬
‫זה נחמד.‬
‫שכר הדירה תואם למה שנקבל.‬
‫אנחנו כל הזמן חוסכים,‬
‫בוודאי נוכל לקנות אותו.‬
‫זה יהיה משהו.‬
‫לארווין יהיה בית משלו.‬
‫מעולם לא היה לי את זה.‬
‫המצב טוב, אימא.‬
‫מצאנו מקום בעמק בשם נוקמסטיף.‬
‫ארווין בן שנה,‬
‫וכעת יכול לשחק בדשא.‬
‫אנו חוסכים כסף לקניית הבית בעתיד,‬
‫אז נצטמצם לעת עתה.‬
‫נגיע אליך בהקדם האפשרי.‬
‫בנך, וילארד.‬
‫נ.ב...‬
‫שב אליי הרצון להתפלל".‬
‫"נגיע אליך בהקדם האפשרי..."‬
‫- אמה ראסל -‬
‫"בנך, וילארד.‬
‫נ.ב, שב אליי הרצון להתפלל".‬
‫את בטוחה שלא אכפת לך לשמור על לנורה?‬ ‫-בטח.‬
‫לא אכפת לי, תני לי אותה. לאן אתם נוסעים?‬
‫התחשק לנו לצאת לסיבוב.‬ ‫-כן...‬
‫לצאת קצת מהבית הקטן ההוא.‬
‫היא לא ידעה זאת,‬ ‫אבל היא לא תראה את לנורה שוב.‬
‫שבע שנים לאחר מכן,‬ ‫מצאו את גופתה של הלן קבורה ביער.‬
‫חשבתי לטייל ברגל.‬
‫יהיה נחמד להתפלל בחוץ ולהתרשם מהעצים.‬
‫מה שתרצה, רוי, אבל מה עם תיאודור?‬
‫לתיאודור אין בעיה להישאר במכונית.‬
‫נכון. אל תדאגו לי.‬
‫אולי אנמנם.‬
‫זה רק ואני, יקירתי.‬
‫בשנת 1957‬
‫ארווין יוג'ין ראסל היה בן תשע.‬
‫הוא היה הילד היחידי באוטובוס ביה"ס‬ ‫ללא קרובי משפחה.‬
‫שלושה ימים לפני כן,‬ ‫הוא שוב חזר הביתה עם פנס בעין.‬
‫בוא איתי ליער היום, ילד.‬
‫תרצה לשלם פיקדון, אדוני?‬
‫זו הפעם השנייה.‬ ‫המנוולים הקטנים מציקים לו. זה לא בסדר.‬
‫הילדים ההם גדולים ממך.‬
‫אבל בפעם הבאה שאחד מהם יתחיל להציק,‬
‫אני רוצה שתסיים את זה. אתה מבין?‬
‫כן, אדוני.‬
‫תתפלל על מה שקרה היום.‬
‫וזכור...‬
‫היה כן. בלי בולשיט.‬
‫הוא ידע.‬
‫הם עושים טקס הִתְחַיּוּת קטן.‬
‫לעזאזל, זה זמן טוב לבקר את אשתו.‬
‫אבא?‬
‫זה הזמן לאלוהים, לא למישהו אחר. אתה מבין?‬
‫היא בטח מחממת לי את המיטה.‬
‫תסתום את הפה, לוקס.‬ ‫-מה, אתה אומר לי שלא תעשה אותה?‬
‫קדימה, בן זונה מטומטם. הדבר הזה כבד.‬
‫למרות הפחדים של ארווין,‬ ‫שני הציידים לא הלכו לביתו באותו יום.‬
‫"ניסיתי להיות שקטה‬
‫ולחשוב...‬
‫על מה שאמרת.‬
‫אך לפני שנדלקו המנורות...‬
‫מעט לפני בוא הילדים‬
‫כה שקט היה חדרי...‬
‫שמעתי מישהו קורא בשמי.‬
‫אמר לי, 'בואי הנה, קטנטנה ושמה...‬
‫ארווין.‬ ‫-בסי."‬
‫ארווין, בוא נלך למלא דלק.‬ ‫אל תרבוץ כאן כמו חתול כל היום.‬
‫קום מהספה, ג'ק.‬ ‫-ג'ק יכול לבוא?‬
‫בוא, ג'ק.‬ ‫-היי.‬
‫תביא לי סוכר?‬
‫- חנות מכולת -‬
‫תסגור את החלון.‬
‫בן זונה!‬
‫אוי, שיט. היי, תירגע!‬ ‫-אתה תהרוג אותו!‬
‫היי, די! עזוב אותו!‬ ‫-מספיק! אתה תהרוג אותו!‬
‫שיט!‬
‫סטאבס, צא לכאן!‬
‫קדימה, תסתלק מכאן.‬
‫תעוף מכאן.‬
‫אתה זוכר מה אמרתי לך?‬
‫לגבי הילדים באוטובוס שעשו לך פנס בעין?‬
‫לזה התכוונתי.‬
‫צריך לבחור בזמן הנכון.‬
‫כן, אדוני.‬
‫יש הרבה בני זונות מנוולים בעולם.‬
‫יותר ממאה?‬
‫כן, לכל הפחות.‬
‫אולי אקנה לך ממתק?‬
‫צריך גם לקנות סוכר לאימא.‬
‫ארווין נזכר ביום הזה לעתים קרובות...‬
‫בתור היום הטוב ביותר שלו עם אביו.‬
‫אז איזה ממתק תקנה?‬
‫"צ'רלסטון צ'ו", כן.‬
‫אימא?‬
‫אבא!‬
‫אימא!‬
‫לא... שרלוט!‬
‫תקשיבי לי. שרלוט!‬
‫מה אתה אומר?‬
‫תוצאות הבדיקות אינן טובות.‬
‫המורפיום ימשיך לשכך את הכאב, אבל...‬
‫לא נוכל להשמיד את הסרטן.‬
‫בוא נדבר למטה.‬
‫ובכן...‬
‫הרופאים לא יכולים לעזור לאמך.‬
‫אבל הוא יציל אותה.‬
‫כן, אם נתפלל מספיק חזק.‬
‫אלוהים יכול לעשות הכול.‬
‫אם רק תבקש בצורה הנכונה.‬
‫בסדר?‬
‫הצמד אותן.‬
‫ותתפלל בכל הכוח.‬
‫אלוהים.‬
‫אנא הצל את אשתי.‬
‫השמד את הסרטן שבתוכה, אלוהים.‬
‫אנו זקוקים לעזרתך, אלוהים.‬
‫אנו זקוקים לעזרתך ‬ ‫ואני יודע שתוכל לעשות זאת.‬
‫אני יודע שתוכל לעשות זאת.‬ ‫בבקשה, אלוהים.‬
‫בבקשה.‬
‫תתפלל, לעזאזל.‬
‫אתה רוצה שאמך תמות?‬
‫לא, אדוני.‬
‫אז תתפלל!‬
‫אלוהים, בבקשה, הצל את אימא שלי!‬
‫תנקה את הסרטן שבתוכה!‬ ‫-אנו זקוקים לעזרתך!‬
‫המשך להתפלל!‬
‫המשך להתפלל, אתה שומע אותי?‬ ‫-כן, אלוהים! הצל את אמי, אלוהים!‬
‫בבקשה, נקה את הסרטן שבתוכה.‬
‫ואל תבכה, שמעת?‬
‫אל תבכה!‬
‫תתפלל בכול הכוח!‬
‫אלוהים, חוס על אשתי.‬
‫אל תיקח אותה ממני.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אלוהים ישמע אותנו.‬
‫הוא ידאג לאימא.‬
‫אתה בסדר, מותק?‬
‫יש לנו חדרים נעימים מאחור,‬ ‫אם אתה זקוק לחברה.‬
‫אני בסדר.‬
‫הוא הבין שיתכן שמצופה ממנו ליותר‬ ‫מתפילות כנות.‬
‫אלוהים נוטה לבקש מבני האדם להקריב קורבן‬
‫כדי להוכיח את נאמנותם.‬
‫אבא, לא!‬
‫אבא!‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה הכלב של בני.‬
‫אהבנו אותו.‬
‫הוא אהב אותו.‬
‫קח אותו.‬
‫תחזיר אותו.‬
‫תציל את שרלוט.‬
‫יהיה בסדר, ארווין.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫אני חושב שניסע לטיול.‬
‫נבקר את סבתך בקול קריק.‬
‫תפגוש את דוד ארסקל.‬
‫ואת הילדה שגרה איתם.‬
‫היא מעט צעירה ממך.‬
‫אולי נישאר לזמן מה.‬
‫ארווין?‬
‫הלוואי שהיית כאן, ג'ק.‬
‫כשאבא יירדם...‬
‫אוריד אותך למטה, ואקבור אותך כראוי.‬
‫כפי שקברו את אמי.‬
‫לא אעשה את זה יותר. אתה שומע אותי?‬
‫לא אתפלל!‬
‫שמעת אותי?‬
‫אמרתי שלא אעשה את זה יותר.‬
‫שמעת אותי?‬
‫ניתן להרוויח כסף, אם איש החוק זהיר...‬
‫ואינו חמדן.‬
‫אני רוצה לצאת מביתי, לי.‬
‫אמרתי לך, מתוקה.‬
‫זה רק עניין של זמן.‬
‫לא עוד חניונים.‬
‫לא עוד ספלי פפסי. רק מיטה גדולה.‬
‫כן. אנשים אוהבים אותי בעיר הזו.‬
‫את יודעת את זה, מותק.‬
‫כן.‬
‫אני אנצח בבחירות.‬
‫אקנה...‬
‫בית יפה בברואר הייטס.‬
‫ראית אותם...‬
‫זה היה טוב.‬
‫הכול נכנס לספל?‬ ‫-כן.‬
‫יש ניידות בסביבת נוקמסטיף? עבור.‬
‫- שריף -‬
‫השוטר בודקר, אתה נמצא שם?‬
‫קיבלנו קריאה מהאנק.‬
‫פאק.‬ ‫-תוכל לבדוק את זה?‬
‫אוכל לבוא איתך?‬ ‫-השתגעת?‬
‫לא שמעת מה אמרתי?‬
‫אני צריך לחשוב על הבחירות.‬
‫נו?‬
‫אני מקווה שזה לא בגלל המציצנים‬ ‫שתמיד מתלוננים עליהם.‬
‫הלוואי שזה היה כך. זה אביו של הילד.‬
‫מה קרה, ילד?‬
‫הוא מת.‬
‫והם קברו את אמו המסכנה היום.‬
‫כמה חבל.‬
‫זה דם על פרצופך?‬
‫לא.‬
‫מישהו השאיר לנו עוגה.‬
‫הוא שם.‬
‫ישו. מה הריח הזה?‬
‫לעזאזל, ילד.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫זה עץ תפילות.‬
‫עץ תפילות?‬ ‫-כן.‬
‫אבל זה לא ממש עובד.‬
‫לנורה?‬
‫אימא באה, לנורה.‬
‫הכול בסדר.‬
‫- קול קריק, מערב וירג'יניה, ‬ ‫שבע שנים לפני כן -‬
‫היי, הכול בסדר.‬
‫הכול בסדר.‬
‫ארוחת הערב שלך מוכנה.‬ ‫-רוח הקודש נכנסה לתוכי!‬
‫אני מוכן להשתמש בה!‬
‫אלוהים!‬
‫דבר!‬ ‫-רוי?‬
‫חשבתי...‬
‫אולי אלוהים רוצה שתצא אל האור?‬
‫כלומר, איך תוכל להיות קרוב לאלוהים,‬ ‫כשאתה תקוע שם?‬
‫אלוהים לא אוהב מקומות חשוכים.‬
‫רוי?‬
‫רוי נעקץ בלחיו על ידי עכביש, כשהטיף בדרשה.‬
‫ראשו התנפח לממדי דלעת.‬
‫בסדר.‬
‫תיהנה מארוחת הערב.‬
‫בזמן שלקח לנפיחות לרדת...‬
‫הוא השתכנע שאלוהים בוחן אותו‬
‫כדי לראות אם הוא מוכן ‬ ‫לסבול משהו גדול יותר.‬
‫הוא הסתגר בארון חשוך במשך שבועיים,‬ ‫והמתין לתשובה.‬
‫הוא הסריח יותר ממחראת נהגי משאיות.‬
‫אלוהים? זה אתה?‬
‫לא, אני לא פוחד.‬
‫אני בוטח בך!‬
‫השבח לאלוהים!‬
‫אני שומע אותך! כן, אני כאן!‬
‫הלן.‬
‫טוב לראותך, יקירה.‬ ‫-גם אותך.‬
‫עבר זמן רב, מה?‬ ‫-הכול כשורה?‬
‫הכול בסדר עכשיו.‬
‫רוי סוף־סוף התעשת.‬
‫ובכן, טוב לשמוע.‬
‫"נ.ב, שב אליי הרצון להתפלל".‬
‫את בטוחה שלא אכפת לך לשמור על לנורה?‬ ‫-בטח.‬
‫לא אכפת לי, תני לי אותה. לאן אתם נוסעים?‬
‫התחשק לנו לצאת לסיבוב.‬ ‫-כן...‬
‫לצאת קצת מהבית הקטן ההוא.‬
‫הנה לך.‬
‫כן.‬
‫המקום הזה נראה די מתאים, לא?‬
‫כן.‬
‫אלוהים כאן, יקירתי.‬
‫אני מרגיש אותו.‬
‫אלוהים אוהב אותך, הלן.‬
‫לנורה.‬
‫אלוהים.‬
‫שמעתי את דבריך.‬
‫הלן.‬
‫אני מקים אותך לתחייה.‬
‫בחסדי האלוהים שבתוכי.‬
‫אני מקים אותך לתחייה!‬
‫שובי!‬
‫אלוהים!‬
‫הגיעה השעה!‬
‫קומי לתחייה! שובי!‬
‫שובי, רוח! קומי לתחייה!‬
‫אלוהים!‬
‫קומי...‬
‫אלוהים!‬
‫קומי לתחייה!‬
‫קדימה!‬
‫קדימה, קומי...‬
‫אוכל לספר למשטרה מה קרה.‬
‫שזו הייתה תאונה.‬
‫דקרת את אשתך בצווארה עם מברג.‬
‫ניסית להשיב אותה מן המתים, ‬ ‫ואז קברת את גופתה.‬
‫זו לא תאונה, רוי.‬
‫זה נשמע כמו משוגע שרצח את אשתו.‬
‫המשך לנסוע דרומה.‬
‫אם נתרחק מכבישים מהירים,‬
‫נהיה בסדר.‬
‫איפה אנחנו, רוי?‬
‫רוי?‬
‫לאן?‬
‫קול קריק, מערב וירג'יניה.‬
‫נקרב אותך לשם, בחור.‬
‫אני קארל, אגב. זאת סנדי.‬
‫נכון שהיא משהו?‬
‫אדוני, אני מעריך את זה.‬
‫אני לא מבין אנשים שלא עוצרים לזרים.‬
‫טוב לעזור לאנשים.‬
‫אתה נשמע כמו נוצרי.‬
‫קארל לימד בביה"ס של יום ראשון.‬
‫נכון, מותק?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫מה שמך, מתוק?‬
‫שמי רוי.‬
‫רוי לפרטי.‬
‫אז מה יש במערב וירג'יניה, רוי?‬
‫חוזר הביתה, כדי לראות את בתי.‬
‫חבר, קדימה.‬
‫היי, קדימה.‬
‫אראה לך משהו.‬
‫מה?‬
‫אני נותן לך משהו טוב, חבר.‬
‫בוא.‬
‫אמרתי שאתן לך משהו טוב, חבר.‬
‫אני רוצה לצלם את הפרצוף המכוער שלך,‬ ‫כשאתה יושב ליד בחורה יפה.‬
‫בוא, היא אוהבת בחורים כחושים כמוך. בוא.‬
‫מה קורה פה, אדוני?‬
‫קדימה... אלוהים ישמור.‬
‫שים לב, כפי שאמרתי...‬
‫אתה תזיין את אשתי ואני אצלם תמונות. ‬ ‫זה הכול.‬
‫אשתך?‬
‫קדימה.‬
‫מעולם לא שמעתי על דבר שכזה.‬
‫חשבתי שאתה נוצרי טוב.‬
‫תסתום את הפה ותוריד את בגדי העניים שלך.‬
‫אני עברתי גיהינום.‬
‫את באמת רוצה שהידיים האלה יגעו בך?‬
‫קדימה, מתוק.‬
‫נצלם כמה תמונות ואז הממזר הטיפש יניח לנו.‬
‫אישה.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫תעשה כדבריי, בן זונה.‬
‫לא נכון.‬
‫אוי, ישו.‬
‫קארל, אולי כדאי שנלך מכאן.‬
‫תשכח מזה.‬
‫קר לי, קארל.‬ ‫-אני יודע שקר.‬
‫רוי הביט בעננים שריחפו מעליו‬ ‫ותהה אם כך יהיה המוות.‬
‫פשוט לרחף הרחק באוויר.‬
‫הוא הטיף על כך שנים,‬ ‫אבל עדיין לא ידע למה לצפות.‬
‫רק דבר אחד.‬
‫כן? מה?‬
‫שמה לנורה.‬
‫על מה לעזאזל אתה מדבר?‬
‫בתי הקטנה.‬
‫לנו...‬
‫קדימה.‬ ‫-זו הייתה תחילת דרכם של הזוג.‬
‫קארל עדיין לא פענח את כל הפרטים.‬
‫לעזאזל.‬
‫הוא הבין שעליו להיות בררני יותר בדוגמנים,‬
‫אם ירצה להשאיר את סנדי בעניין.‬
‫נצלם שם, כל עוד התאורה טובה.‬
‫- קול קריק, מערב וירג'יניה, 1957 -‬
‫יום טוב, גברתי. את אמה ראסל?‬
‫כן.‬
‫תחתמי על כמה מסמכים.‬ ‫-בסדר.‬
‫והילד יהיה שלך.‬ ‫-תן לי את זה.‬
‫ארווין?‬
‫תן לי את המזוודה הכבדה הזו.‬
‫מתוקי.‬
‫אנחנו כל כך שמחים שאתה כאן.‬
‫זה הוא...‬
‫דודך, ארסקל.‬
‫שלום לך.‬
‫זו לנורה.‬
‫לנורה היא אחותך החורגת.‬
‫היי, ארווין.‬
‫היי.‬
‫בבקשה.‬
‫הנה זה בא.‬
‫יום הולדת שמח, ארווין.‬ ‫-יום הולדת שמח, מותק.‬
‫יום הולדת שמח.‬ ‫-אוי, לא.‬
‫"יום הולדת שמח לך..."‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫טוב.‬
‫תבקש משאלה, לפני שהנר יכבה.‬
‫העוגה נראית טעימה.‬
‫ארווין!‬ ‫-טוב, רגע.‬
‫תודה.‬
‫ובכן...‬
‫זה היה שייך לאביך.‬
‫מה זה?‬
‫וילארד נתן לי את האקדח שלו.‬
‫הגיע הזמן להעביר אותו הלאה.‬
‫זה "לוגר" גרמני.‬
‫הוא הביא אותו מהמלחמה.‬
‫אין לי צורך באקדחים,‬ ‫אבל חשבתי שהוא ירצה שתקבל אותו.‬
‫זו המתנה הטובה ביותר שקיבלתי. ‬ ‫תודה, דוד ארסקל.‬
‫אתה צריך רובה ציד.‬
‫אולי, אבל אין לי משהו אחר שלו, אז...‬
‫תודה.‬
‫הזמן בהחלט חולף.‬
‫רדי לשם.‬
‫הבנים בבית הספר אהבו להציק ללנורה,‬ ‫בשל דרכיה הצנועות ופניה הקפוצים.‬
‫לעזאזל, את כל כך מכוערת,‬ ‫צריך לשים שק על פרצופך כדי שיעמוד לי.‬
‫ג'ין דינוודי, טומי מטסון ואורוויל באקמן‬
‫הצליחו לסגור עליה‬ ‫ליד הפחים מאחורי בית הספר.‬
‫בטח זיינת את אחיך, מזיינת אחים.‬
‫תעזבו אותי!‬
‫בבקשה, תפסיקו! תפסיקו!‬
‫לכל הרוחות!‬
‫תעופו ממני! פאק!‬ ‫-תפסיקו!‬
‫ארווין אהב אותה כאילו הייתה אחותו.‬
‫מזיין אחיות.‬ ‫-והוא יעשה הכול כדי להגן עליה.‬
‫- הלן האטון לפרטי, 1926-1949 -‬
‫בכל סוג של מזג אוויר...‬
‫לנורה ביקרה בקבר אמה אחרי בית הספר.‬
‫לעתים היא אפילו הקריאה מהתנ"ך בקול רם,‬
‫ודמיינה שאמה מקשיבה.‬
‫למרות שהוא לא אהב להתפלל...‬
‫ארווין הסיע אותה לעתים קרובות,‬ ‫ואירח לה לחברה.‬
‫ארווין?‬
‫במזל לא הגעת לבית החולים.‬
‫כן, ובכן, יש הרבה בני זונות מנוולים בעולם.‬
‫אלוהים, ארווין, אתה אומר את זה‬ ‫כמעט מאז היום שבו פגשתי אותך.‬
‫כי זה נכון.‬
‫אולי תנסה להתפלל למענם, זה לא יכאב לך.‬
‫את כבר עושה מספיק למען כולנו,‬ ‫וזה לא ממש מועיל לך.‬
‫את יודעת מה יועיל לך?‬
‫לא להסתובב מאחורי בית הספר לבדך,‬ ‫כפי שאמרתי לך.‬
‫ג'ין דינוודי המזדיין.‬
‫יוצא לך לחשוב על...‬
‫איך שנינו יתומים שגרים באותו הבית?‬
‫לא.‬
‫חוץ מזה, יתכן שאת לא יתומה.‬
‫מבחינת כל מי שנמצא כאן,‬
‫יתכן שאביך נמצא איפשהו, בריא ושלם.‬
‫הוא עשוי להגיח מעבר לגבעה בקרוב, ‬ ‫מפזז בריקוד.‬
‫אני מקווה.‬
‫אני מתפללת מדי יום שזה יקרה.‬
‫אפילו אם הוא עשה משהו?‬
‫כבר סלחתי לו.‬
‫נוכל לפתוח דף חדש.‬
‫זה מטורף.‬
‫לא נכון.‬
‫מה עם אבא שלך?‬
‫מה איתו?‬
‫אני יודע מה אבא שלי עשה.‬
‫ובכן...‬
‫לסלוח לו...‬
‫אם הוא יוכל לחזור.‬
‫תשתקי. שנינו יודעים שזה לא יקרה.‬
‫מצטערת שדיברתי על כך.‬
‫זה בסדר.‬
‫אתה יודע, אני מעריכה את זה‬ ‫שאתה תמיד בא איתי.‬
‫אני יודעת שאתה בוודאי מעדיף‬ ‫לעשות משהו אחר.‬
‫את קרובת משפחה. אנו שומרים זה על זה.‬
‫לנורה! ארווין!‬
‫בואו הנה!‬
‫יתכן שאיעדר לזמן מה.‬
‫אתפלל למענך.‬
‫בינתיים...‬
‫הבן של אחותי מטנסי‬
‫יבוא לכאן ויתפוס את מקומי.‬
‫הוא סיים ללמוד באיזו...‬
‫מכללה דתית.‬
‫אשמח אם תוכלו לקבל אותו בברכה.‬
‫אמרי לסבתך שאני מבקש מהתושבים‬ ‫להביא מאכלים בדרשה הבאה.‬
‫כמובן.‬
‫מה תעשה אחרי הלימודים, ארווין?‬
‫קליף בייקר אמר שיצרף אותי ל‬ ‫צוות סלילת אספלט ב...‬
‫כביש גרינברייר, ליד כביש 60.‬ ‫-כן.‬
‫לא יודע, אולי אעשה את זה. אתה?‬ ‫-אבא שלי מחזיק בי כאן.‬
‫עדיף מלהישלח לווייטנאם, אני מניח.‬
‫כן, כנראה.‬
‫כולם אומרים...‬
‫שאני עושה אותם טוב, אבל...‬
‫אז תקני לו סטייק גדול.‬
‫אתה יודע שאין לי כסף למשהו כזה.‬
‫סבתא, תפסיקי לדאוג. הוא רק מטיף.‬
‫בכל מקרה, כולם אומרים שאין כמוך,‬ ‫את יודעת את זה.‬
‫אז לכי על כבדי עוף.‬
‫נעים להכיר אותך, כומר.‬
‫נעים להכיר אותך...‬
‫נעים להכיר אותך, כומר.‬ ‫-נעים להכיר אותך.‬
‫נעים להכיר אותך.‬
‫אמה הייתה ידועה כאחת הטבחיות הטובות במחוז.‬
‫כשאנשים היללו את המאכלים שלה,‬
‫היא תמיד אמרה שהיא לא ידעה לטגן ביצה,‬
‫עד שהיא מצאה את אלוהים.‬
‫והוא זה שהנחה את ידיה,‬
‫ובזכותו הכול יוצא טעים.‬
‫טוב.‬
‫יש לי פרפרים בבטן.‬
‫אתה יודע שעליך להסיר את הכובע הזה.‬
‫שלום לך.‬ ‫-נעים להכיר אותך, כומר.‬
‫אמה ראסל.‬
‫נעים גם לי. מה יש לך שם?‬
‫כשפרסטן טיגרדן גלגל את המיצים‬ ‫של כבדי העוף בתוך פיו...‬
‫הוא חש שעולה בו ההשראה לדרשה.‬
‫"אשרי...‬
‫הרעבים‬
‫והצמאים‬
‫לצדק".‬
‫אני מקווה שתאהב אותם, כומר.‬
‫פרסטן אהב שאנשים הקשיבו לו,‬ ‫והיו מרותקים לכל מילה.‬
‫הוא היה אסיר תודה על כך שאמו החליטה‬ ‫לפני שנים רבות‬
‫שהוא יהיה מטיף.‬
‫הוא לעולם לא ינצח בקרב אגרופים,‬ ‫אבל הוא ידקלם את חזון יוחנן מתוך שינה.‬
‫חברים.‬
‫אין ספק...‬
‫שכולנו אנשים צנועים כאן.‬
‫אמן.‬ ‫-אמן.‬
‫הייתם נחמדים אליי מאוד,‬
‫ואני מודה לכם מעומק לבי על קבלת הפנים.‬ ‫-כן.‬
‫אבל, חברים...‬
‫הנשמה המסכנה‬
‫שהביאה כבדי עוף בצלחת ישנה...‬
‫בואו נגיד שנפלה עליי ההשראה להטיף,‬ ‫לפני שנאכל.‬
‫בוודאי...‬
‫חלקנו מצליחים יותר מאחרים.‬
‫ואני רואה...‬
‫הרבה בשר לבן, ו...‬
‫בשר אדום, שהוגשו לשולחן.‬
‫אני סבור שהאנשים שהביאו את המגשים האלה‬
‫אוכלים טוב מאוד לפעמים.‬
‫אבל עניים...‬
‫חייבים להביא את מה שהם ‬ ‫יכולים להרשות לעצמם.‬
‫אז האיברים האלה...‬
‫הם סימן מבחינתי.‬
‫הם אומרים לי שאני צריך,‬
‫בתור המטיף החדש בכנסיה הזו...‬
‫להקריב את עצמי.‬
‫כדי שכולכם תוכלו לחלוק את הבשר הטוב הערב.‬
‫וזה מה שאעשה, חברים.‬ ‫אני אוכל את האיברים האלה.‬
‫כי אני פועל בדרכיו של אדוננו, ישו,‬
‫כשהוא נותן לי הזדמנות.‬
‫והיום...‬
‫הוא בירך אותי בהזדמנות נוספת‬
‫ללכת בדרכו.‬ ‫-אמן.‬
‫אל תדאגי בגלל היצור הדוחה הזה.‬
‫אני בטוח שהוא עני מרוד.‬
‫לא התביישתי כך במשך כל חיי.‬
‫כמעט זחלתי מתחת לשולחן.‬
‫טוב, אלך לדבר איתו.‬ ‫-לא, ארווין.‬
‫די עם זה.‬
‫הוא בהחלט לא המטיף שקיוויתי לו.‬
‫סבתא, זה לא מטיף. הוא גרוע כמו אלו מהרדיו.‬
‫הוא בטח רצה לאכול את כל הכבדים בעצמו,‬
‫לכן הוא עשה את זה.‬
‫ראית איך הוא זלל אותם?‬
‫אל תדבר ככה, ארווין.‬
‫המטיף טיגרדן הגיע לכאן‬ ‫כי אלוהים שלח אותו.‬
‫המטיף די ראוותני.‬
‫לא תבוא?‬
‫לא, יש לי כמה עיסוקים לפני שנחזור הביתה.‬
‫לא נוכל לעשות אותם, לאחר שנבקר את אימא?‬
‫לא, לכי. אני אשוב.‬
‫לכי.‬
‫...עומדים על סף פריצת דרך.‬
‫אלוהים אמר שבשנים הקרובות,‬ ‫נעמוד בפתחו של גן העדן.‬
‫אבל משהו לא בסדר.‬
‫ואני אומר לכם, עלינו לאזור את כוח התפילה‬
‫ואת כוח הרוח.‬
‫בדרום וייטנאם, חיילים נלחמים בנשק.‬ ‫אבל השליחים הרוחניים שלנו...‬
‫מי זאת שם?‬
‫לנורה לפרטי, המטיף טיגרדן.‬
‫בכית?‬
‫זה שום דבר.‬
‫אני עצובה לפעמים.‬
‫הילדים בבית הספר מציקים לי,‬
‫ובשנה הבאה, לא יהיו לי שם בני משפחה.‬
‫הייתי במצבך, כשהייתי בגילך.‬
‫מלא באלוהים.‬
‫ילדים אחרים, הם...‬
‫היו קשים אליי.‬
‫מה עשית לגבי זה?‬
‫ובכן...‬
‫זו הייתה תקופה קשה.‬
‫הם סתם קינאו.‬
‫הקנאה...‬
‫מוציאה את הרוע מהאנשים.‬
‫במיוחד הצעירים.‬
‫אני לא יודע אם את צריכה ללכת למקום כלשהו.‬
‫אבל...‬
‫אולי נצא לסיבוב במכונית?‬
‫מצאתי מקום שקט, אני אוהב להתפלל שם.‬
‫כמו אביו, שנים לפני כן,‬
‫ארווין תמיד בחר את הזמן בקפידה.‬
‫הוא ידע שיהיה לו סיכוי טוב יותר‬
‫אם לא יתקוף את כל ‬ ‫הממזרים המטונפים בבת אחת.‬
‫מה זה היה?‬
‫כלום, זה כנראה לא נסגר עד הסוף.‬
‫תורידי את התחתונים, קדימה.‬
‫תסגור את הדלת.‬
‫כדאי שזה יהיה שווה את זה.‬
‫חתיכת חרא!‬
‫תפסיק!‬
‫בן זונה!‬
‫אורוויל, תניע אותה, לא נראה לי שזה המצת.‬
‫לא? ג'ין, רוצה עוד טווינקי?‬
‫אני בסדר, תודה.‬
‫היי, חכה...‬
‫רגע! אני מצטער!‬
‫רוצה טווינקי מזוין עכשיו? הא?‬
‫רוצה טווינקי עכשיו? זה מה שאתה רוצה?‬
‫לא...‬
‫אם תיגע באחותי שוב...‬
‫אני אהרוג אותך.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫כן.‬
‫אתה מבין אותי?‬ ‫-אני מצטער.‬
‫אנו מרגישים את אלוהים כאן, נכון?‬
‫אדיב מצדך לבוא עד לכאן.‬
‫לנורה...‬
‫האם באמת פתחת את עצמך לאלוהים, עם...‬
‫המטיף סייקס, או...‬
‫מטיף אחר?‬
‫פעם אחת.‬
‫הכומר סייקס התייפח איתי.‬
‫זו לא הכוונה שלי.‬
‫האם הראית את עצמך...‬
‫כפי שאלוהים ברא אותך?‬
‫כלומר, עירומה כביום היוולדי? לא.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫להראות את עצמך‬
‫כפי שאלוהים ברא את ילדיו הראשונים,‬
‫זה באמת להעניק לו את עצמך...‬
‫ולהניח לו לראותך.‬
‫זה אומץ אמיתי.‬
‫כלומר, להוריד את הבגדים?‬
‫התפללי איתי.‬
‫אלוהים, לנורה מראה לך את עצמה.‬
‫ראה אותה, אלוהים...‬
‫כפי שבראת אותה.‬
‫היא מציגה את עצמה בפניך כעת.‬
‫הענק לה את הכוח.‬
‫אנחנו ביחד...‬
‫בפני האל.‬
‫אמן.‬
‫מצטער שלא באתי היום.‬
‫זה בסדר.‬
‫אני יודעת שבוודאי יש לך עיסוקים אחרים.‬
‫אז אוכל לבוא לבדי, מעכשיו והלאה.‬
‫כמו אמה, לפני שנים,‬
‫לנורה חשה את אותו הכוח‬ ‫שמשך את הלן לרוי לפרטי.‬
‫היא דמיינה שהיא מסוגלת לגעת באהבה‬ ‫שנובעת מהמטיף.‬
‫- מיד, אוהיו, שלושה חודשים לאחר מכן -‬
‫שלושים ושלוש לאת'נס, 50 לקלרקסוויל.‬
‫שבעים ותשע צפון לפיטסבורג.‬
‫שלושים ושלוש, 50, 79.‬
‫לך תזדיין, קארל!‬
‫שיט.‬
‫זה היה קיץ 1965,‬
‫והזוג התכונן לטיול ה-14 במספר.‬
‫קארל החליט כבר מזמן,‬
‫שטרמפיסטים צעירים ויפים הם הטובים ביותר.‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫לא נרדמתי.‬
‫ויצאת החוצה, כדי...‬
‫חשבתי להעמיס את המכונית מוקדם.‬
‫אנחנו לא מעמיסים מוקדם, סנדי. זה החוק.‬
‫את מזדיינת מהצד?‬
‫לא.‬ ‫-עובדת?‬
‫לא.‬
‫יש לי עסקים בעיר מחר.‬
‫חשבת שבא לי לנסוע במכונית מלאה במזוודות?‬
‫קניית מצלמה זה לא "עסקים".‬
‫אני באה, לכל הרוחות.‬
‫ישו.‬ ‫-אשבור את הדלת, אם לא תפתחי.‬
‫את לא נראית טוב.‬ ‫-ישנתי.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫מה אתה מחפש?‬
‫תפסיק לפרק לי את המטבח.‬
‫יש לך ממתקים?‬ ‫-ג'יין שוב הכריחה אותך להתפכח?‬
‫את הולכת לאנשהו?‬
‫לא שזה עניינך, אח גדול,‬
‫אבל אני נוסעת לחופשה קטנה. צפון קרוליינה.‬
‫למה אתה כאן, לי?‬
‫קיבלתי הרבה טלפונים לגבי...‬
‫בנות שנעצרו בטקמסה.‬
‫אפילו הזכירו את שמך כמה פעמים.‬ ‫-איזה שטויות.‬
‫הבחירות הבאות מתקרבות, סנדי.‬
‫מת'יו עובד קשה כדי להשמיץ אותי.‬
‫קארל מסרסר אותך? הבן זונה השמן הזה?‬
‫לא, הוא עובד, עושה משלוחים.‬
‫משלוחים?‬
‫עבור מי?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אבל הוא מביא הביתה כסף,‬ ‫שאני לא צריכה לבקש ממך.‬
‫זה לירוי?‬
‫תעוף מכאן, לי.‬
‫הבן זונה עוד יחטוף.‬
‫שמרי על פרופיל נמוך‬ ‫עד סוף הבחירות, את מבינה?‬
‫אל תתנהג כאילו שלא עשית כל רע.‬
‫- בחרו בשריף בודקר -‬
‫אני החוק כאן, אחות קטנה.‬
‫זה עושה את כל ההבדל.‬
‫קודי המילטון.‬
‫נגר בן 20 שיצא לדוג מוקדם בוקר אחד‬ ‫במערב וירג'יניה.‬
‫מה לעזאזל את עושה, סנדי?‬
‫- טקמסה בר -‬
‫היי, לי. סנדי לא כאן.‬
‫החלל הפרטי של לירוי ‬ ‫משתלט על חצי מהחור הזה.‬
‫אבדוק את חדרי הזונות.‬
‫לי, אין שם כלום.‬
‫תן לי לעבור.‬
‫איש חוק.‬
‫כשהאיש שממלא את כיסיך בכסף ישאל‬ ‫מדוע אתה אדום כמו תינוק שזה עתה נולד...‬
‫תגיד לו מי הזונה.‬
‫בודקר האמין שאנשים הם כמו כלבים.‬
‫כשהם מתחילים לחפור, הם לא רוצים להפסיק.‬
‫תחילה היה זה שאחותו של השריף היא זונה.‬
‫לאחר מכן, כל מעשי השוחד‬ ‫ושאר החרא שנערם מאז שהפך לשוטר.‬
‫ואם הוא לא היה נזהר,‬
‫בסופו של דבר, מישהו היה מגלה‬ ‫על העסק שלו עם לירוי.‬
‫הבחור שלי.‬
‫מזמן לא התראינו.‬
‫מה תרצה, מותק?‬
‫קפה. לא אשאר לזמן רב.‬
‫יש לך צעצוע חדש?‬
‫זה אקדח אנגלי.‬
‫מאוד נדיר. יש לו קליעים מיוחדים. ‬
‫בלתי ניתן לגילוי.‬
‫סליחה.‬
‫יש שמועה שהשריף שם עין על הבנות בטוקמסה.‬
‫זה יעלה לי כסף.‬
‫אם אפסיד כסף, תאבד את החלק שלך.‬
‫זה לא היה קשור אליך.‬
‫עכשיו כן.‬
‫בובו, דפקת פעם מכות למישהו‬ ‫שאני מרוויח עליו כסף?‬
‫לא.‬
‫מעולם לא חשבתי לעשות דבר כזה.‬
‫הבחור שרץ נגדי עובר מדלת לדלת‬
‫ומספר לאנשים שאני מעלים עין לגבי סנדי.‬
‫בובו, אל תאכל את השאריות שלי.‬
‫תן לי את המעטפה.‬
‫אתה חייב לי.‬
‫ההפסדים שיהיו לי בבר.‬
‫שטויות.‬
‫לא תפסיד כלום שם.‬
‫כן?‬
‫ואתה יודע את זה, כי אתה חיתול מסריח‬
‫כמו כל מי שעובד בשבילי, ‬
‫או בגלל שכל מיד יודעים שאתה מושחת?‬
‫זה השכר השבועי שלך, עד שנשתווה.‬
‫עוף מהדיינר שלי.‬
‫בודקר ידע שלירוי והשוליה שלו, בובו,‬
‫ירצחו אותו בקרוב, אם הוא ימשיך לעשות צרות.‬
‫היו לו בחירות על הראש,‬
‫הוא לא הרשה לעצמו להסתכן.‬
‫הבר שלי הוא מחוץ לתחום‬ ‫וגם אחותך הזונה, אתה מבין?‬
‫תודה שעצרתם.‬
‫מה שמך, מתוקי?‬
‫טוראי גרי מת'יו ברייסון.‬
‫זה שם נחמד.‬
‫אתה נשמע כמו במסדר נוכחות.‬
‫תירגע, בחור.‬ ‫-באיזה שם אתה משתמש?‬
‫גרי.‬
‫זה היה שמו של אבי, אז בבית אני גרי מת'יו.‬
‫כן, מת'יו, זה מהתנ"ך. נכון, קארל?‬
‫הכול מהתנ"ך, מותק.‬
‫מת'יו הוא אחד השליחים.‬
‫בוודאי ידעת שהשם שלך מהתנ"ך, נכון?‬
‫לא הלכנו הרבה לכנסייה כשהייתי ילד.‬
‫אבל הוטבלת, נכון?‬
‫כמובן. אנחנו לא כופרים.‬
‫אני פשוט לא יודע הרבה על התנ"ך.‬
‫טוב.‬
‫אלוהים יודע לאן יגיע אדם שלא נגאל.‬
‫כרגע נראה שזה וייטנאם.‬
‫זה יפהפה, נכון?‬
‫כל העצים האלה, שעולים למעלה...‬
‫זו תמונה טובה.‬
‫בהחלט.‬
‫אתה בחור נחמד, גרי.‬
‫תודה שהזמנתם אותי לארוחה.‬
‫מה דעתכם שנאכל?‬
‫מה תרצה, גרי?‬
‫הנקניק טוב.‬
‫נקניק? אתה רוצה גבינה?‬
‫כן, בבקשה.‬ ‫-טוב.‬
‫תודה.‬
‫בבקשה, מותק.‬
‫גרי.‬
‫לא, תודה.‬ ‫-אתה לא שותה?‬
‫זה לא עושה לי טוב.‬ ‫זה בדרך כלל מסבך אותי.‬
‫נו, קדימה.‬
‫אתה רוצה לומר לי שלא תשתה‬ ‫עם בחורה יפה כמוה?‬
‫טוב, למה לא?‬
‫כן.‬
‫זה בהחלט מעורר.‬
‫הנה.‬ ‫-קדימה, תשתה עוד.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫משום שבוודאי לא נתראה שוב...‬
‫נתעד את זה למען הדורות הבאים.‬
‫כלומר, צילום?‬ ‫-בהחלט, צילום.‬
‫בטח, אין בעיה.‬ ‫-נהדר.‬
‫יודע מה, טוראי? אולי רק...‬
‫תשכב על השמיכה, על הצד.‬
‫ככה?‬
‫ככה.‬
‫עכשיו, תחזיק את הבקבוק...‬
‫כאילו שהוא עליך כל הזמן.‬
‫איך זה?‬
‫את לא מקשיבה לפרלין.‬
‫אני לא אוהבת גוספל מחורבן.‬
‫את יודעת, עשינו לו טובה.‬ ‫היו הורגים אותו בווייטנאם בכל מקרה.‬
‫לעזאזל.‬
‫הוא היה רק עוד דוגמן.‬
‫אמרתי שאני לא אוהבת את זה יותר.‬ ‫מותר לי לשנוא את הבכי שלהם.‬
‫בוודאי לא תעריכי את זה,‬ ‫אבל עם דמעות התמונה מוצלחת יותר.‬
‫מה שסנדי לא הבינה,‬
‫זה שלפי השקפתו...‬
‫זו הייתה הדת האמיתית היחידה.‬
‫רק בנוכחות המוות...‬
‫הוא חש בנוכחותו של משהו כמו אלוהים.‬
‫לא!‬
‫בבקשה...‬
‫לא...‬
‫אל תיגע במצלמה המזוינת, בחור.‬
‫הבן זונה החולני.‬
‫אולי נעצור במלונית?‬
‫נזמין שני סטייקים, וננוח ליום או ליומיים.‬
‫איך זה נשמע?‬
‫הטוראי גרי מת'יו ביירסון ‬ ‫לא יתייצב בפורט איוסוס.‬
‫אבל הוא לא פחדן, הוא נהרג.‬
‫סליחה, הוא נהרג?‬
‫נקבר ליד נהר מייצ'ום במערב וירג'יניה,‬ ‫מפורק לחתיכות במזוודה.‬
‫אצטרך לדבר עם המפקח שלי.‬ ‫-לא אדבר עם מישהו אחר.‬
‫שמעתי על מקרים...‬
‫כשקראתי על חטא.‬
‫קרה שמישהו חלה מאוד...‬
‫בגלל חטא כלשהו,‬
‫והוא הרגיש,‬
‫שהוא ביצע מעשה כל כך נורא, עד ש...‬
‫הוא התחיל לדמיין דברים.‬
‫פעם קראתי סיפור על...‬
‫אנשים.‬
‫אנשים עניים.‬
‫אשר בקושי...‬
‫מסוגלים לכתוב.‬
‫הם חושבים שהם...‬
‫הנשיא.‬
‫או...‬
‫או סלבריטאים הוליוודיים, כמו...‬
‫אווה גרדנר.‬
‫אני לא מבינה על מה אתה מדבר.‬
‫זה חלק מהעניין.‬
‫בספר כתוב...‬
‫זה לא...‬
‫לא להבין.‬
‫חשבי על כך.‬
‫איך...‬
‫יתכן שאני,‬
‫האבא...‬
‫כשכל מה שעשינו, זה להיות עם אלוהים?‬
‫נרדמת מאוחר?‬
‫שוב שיחקתי קלפים במחסן של אלדר סטאבס.‬
‫ניצחת הפעם?‬
‫לא, לא ממש.‬
‫ראיתי את פרד דינוודי שם.‬
‫הוא אמר שהבן שלו כמעט החלים.‬
‫אני עדיין חושב שהיית יכול להתאפק קצת.‬
‫הוא לא הטריד את לנורה מאז.‬
‫וגם לא החברים הדפוקים שלו.‬
‫אלך לבדוק מה איתה. היא לא חשה בטוב.‬
‫שמור עליה בשבילי,‬
‫כשנהיה בכנסייה.‬
‫לנורה הפסיקה להזמין את ארווין‬ ‫ללכת איתה לקבר של הלן.‬
‫זה לא הפריע לו.‬
‫מחשבותיו נדדו בחזרה לווילארד ולעץ התפילות,‬
‫ולכלב המסכן שלו, ג'ק.‬
‫חוץ מזה, הוא התקבל לעבודה בסלילת כביש‬
‫והרוויח לעצמו כסף.‬
‫מעולם לא פספסתי את הכנסייה.‬
‫אני כל כך מתביישת.‬
‫אין לך סיבה להתבייש.‬
‫אלוהים בוודאי יסלח לך,‬ ‫אם תפספסי יום ראשון אחד.‬
‫גם לישו בוודאי היו כמה בקרים קשים.‬
‫אני אוהבת אותך, ארווין.‬
‫אולי אנחנו...‬
‫נלך לקבר של אמך, כשתחלימי?‬
‫זה נשמע בסדר?‬
‫הספר הטוב...‬
‫מלא‬
‫באנשים טובים‬
‫ונשים...‬
‫שסובלים מאשליות.‬
‫חוה בגן העדן.‬
‫נוח...‬
‫עירום, שתוי.‬
‫מבייש את משפחתו.‬
‫הפסל שהיהודים השתחוו בפניו במדבר.‬
‫אפילו לאדוננו ישו בעצמו היו אשליות במדבר,‬
‫ובעזרת אמונתו בלבד...‬ ‫-נכון.‬
‫והכוח שלו...‬
‫הוא התגבר.‬ ‫-נכון.‬
‫אמן.‬ ‫-הללו את ישו.‬
‫האשליות של ישו במדבר היו משחק.‬
‫של היצור המכונה "השטן".‬
‫ומה שישו חווה...‬
‫אלו אשליות שהיו מונעות ממנו לגאול אותנו!‬
‫אבל הוא לא נפל בפח.‬
‫אלו האשליות שלנו‬
‫שמובילות אותנו לחטוא.‬
‫אתה מכה את אמך או אשתך,‬ ‫בשל משהו שחשבת שהן אמרו.‬
‫מזניח את העבודה או הטקס בכנסייה, למשל.‬
‫נכון, אתה צודק.‬
‫איזו בחורה...‬
‫מפתחת רגשות כלפי בחור,‬ ‫ומעניקה לו את המתנה הקדושה שלה.‬
‫אשליות!‬
‫אתה מחלל את אלוהים בראשך ובלבך‬
‫בגלל דבר רע שנעשה לך על ידי אדם אחר.‬
‫נכון.‬
‫אתה אומר שאתה לא...‬
‫זוכר את כל הדברים שעשינו במכונית שלך?‬
‫אני אומר שאת כנראה משוגעת,‬
‫אם את נכנסת לבית האלוהים ‬ ‫ומדברת כל כך הרבה שטויות.‬
‫תראי, אני מציע לך, ילדה...‬
‫תמצאי דרך להיפטר מזה.‬
‫כי אחרת...‬
‫זו תהיה את, אימא זונה...‬
‫ובנה הממזר, מסתובבים...‬
‫גרים בבית האישה הענייה שגידלה אותך.‬
‫לכל הפחות, חשבי עליה.‬
‫היא תמות מהבושה שבדבר.‬
‫בואי.‬
‫קדימה.‬
‫לנורה לפתע ידעה שהיא עושה טעות.‬
‫סבתא לא תתבייש.‬
‫והיא והתינוק שלה יהיו בסדר.‬
‫אלוהים!‬
‫לא...‬
‫סבתא!‬
‫לא...‬
‫סבתא!‬
‫איש לא ידע שהיא לא התאבדה.‬
‫ושבסוף, היא השלימה עם הבורא.‬
‫אלוהים.‬
‫יש דברים שאנו לא מבינים.‬
‫קח אותה לזרועותיך.‬
‫אין מישהו...‬
‫שיגיד תפילה, או...?‬
‫אני צריך לדבר איתך, ארווין.‬
‫טוב, להתראות, חבר.‬ ‫-כן. נתראה מחר.‬
‫באיזה עניין?‬
‫זה...‬
‫זה קשור ללנורה.‬
‫מה איתה?‬
‫באתי לכאן ולא לביתכם, כדי שלא...‬
‫להכביד על סבתך.‬
‫להכביד? מה זאת אומרת?‬
‫ובכן...‬
‫דאדלי, חוקר מקרי המוות...‬
‫לא שמעתי על דאדלי.‬
‫הוא שתיין, אבל הוא לא שקרן.‬
‫ידעת שלנורה נשאה תינוק ברחמה?‬
‫זה בולשיט.‬
‫הבן זונה משקר.‬
‫אני אומר לך...‬
‫דאדלי אינו שקרן.‬
‫הוא פנה אליי באופן אישי,‬ ‫כדי שאודיע למשפחתך.‬
‫הרגשתי שהוא צודק.‬
‫יתכן שזה מכעיס.‬
‫זו לא הכוונה שלי.‬
‫אתה יודע שהמטיף לא דיבר בהלוויה שלה.‬
‫לא של אנשים שמתאבדים.‬
‫דוד...‬
‫ארווין כל כך רצה להיפרד מהם לשלום.‬
‫אבל עדיף שהם לא ידעו דבר,‬ ‫אם המשטרה תחפש אחריו.‬
‫אתה צריך להיות טוב לסבתא.‬
‫שמת לב שהיא בקושי יצאה ממיטתה, ‬ ‫מאז ההלוויה?‬
‫כן.‬
‫סבתא זקוקה לך.‬
‫בסדר?‬
‫"סבתא היקרה.‬
‫אני כותב לך, כי אני לא מסוגל ‬ ‫להיפרד ממך בפנייך.‬
‫אני אוהב אותך,‬ ‫ותמיד אזכור את הדברים שעשית למעני.‬
‫את מה שאני עומד לעשות, אעשה...‬
‫כי אני חייב. לא בגלל שאני רוצה.‬
‫אנא, אל תנסי לחפש אותי.‬
‫באהבה, הנכד שלך, ארווין".‬
‫סלח לי.‬
‫סלח לי, מטיף?‬
‫יש לך זמן לחוטא?‬
‫עשיתי דברים רעים,‬ ‫ואני רוצה להתוודות בפני אלוהים.‬
‫לשם כך אני כאן.‬
‫עשיתי...‬
‫מעשי זימה.‬
‫כן?‬
‫זו עלולה להיות בעיה גדולה.‬
‫במיוחד לאנשים צעירים.‬
‫קדימה, ספר לי על זה.‬
‫יש לי אישה יפה בבית.‬
‫היא עושה כל דבר שאני מבקש.‬
‫אבל אני רע אליה.‬
‫כשאתה אומר "כל דבר", למה אתה מתכוון?‬
‫בדיוק מה שאמרתי.‬
‫לפעמים היא יורדת לי, עם...‬
‫אתה יודע, הפה שלה.‬
‫אני משולהב וכופה את זה עליה.‬
‫היא הקיאה עליך?‬
‫יש להן נקודת גירוי, בעומק הגרון.‬
‫זו לא הבעיה שלי.‬
‫אז מה הבעיה, בחור?‬
‫לבחור שעובד איתי יש בת.‬
‫צעירה מאוד. רק התחילה את התיכון.‬
‫יום אחד הכנסתי אותה לטנדר שלי,‬ ‫הסעתי אותה ליער ואני...‬
‫ביצעתי בה את זממי.‬
‫היא נאבקה בך?‬
‫לא.‬
‫הבעיה היא ש...‬
‫לאחר שטעמתי, לא יכולתי להפסיק.‬
‫לקחתי אותה לשם בכל הזדמנות.‬
‫הייתי מוריד את בגדיה.‬
‫אילצתי אותה להתפלל, לפני שהתחלנו.‬
‫תסיר את הכובע, בחור.‬
‫לפעמים אפילו שמרתי את התחתונים שלה.‬
‫עכשיו, אני רק...‬
‫הרחתי אותם, כשהיא רכבה משם על אופניה.‬
‫ואז חזרתי הביתה, לאשתי הזונה‬
‫והכרחתי אותה לאפות לי עוגה,‬ ‫כאילו שאני חוגג.‬
‫מה זה, לעזאזל? ריגלת אחריי, בחור?‬
‫עקבתי אחר כל צעד שלך בשבועיים האחרונים.‬
‫אתה לא עוזב את הילדה של ריסטר, נכון?‬
‫כך עשית גם ללנורה שלי?‬
‫אז...‬
‫אתה הבן של גברת ראסל?‬
‫בסדר.‬
‫אל תעשה משהו שתתחרט עליו, בחור.‬
‫אולי תניח את האקדח, ו...‬
‫נוכל לדבר על זה.‬
‫קדימה, דבר.‬
‫זו לא הייתה אשמתי.‬
‫ולנורה...‬
‫היא הייתה כמו...‬
‫הילדה של ריסטר.‬
‫היא לא הניחה לי.‬
‫אבל אני רוצה שתדע, שאני...‬
‫אני מתפלל למען נשמתה,‬
‫מדי לילה.‬
‫אתה מתפלל גם למען נשמת התינוק שלה?‬
‫תראה, אני לא קשור לזה.‬
‫היא פנתה אליי,‬
‫ואמרה שזה קרה לה מאיזה בחור...‬
‫אל תשקר לי!‬
‫שקרים...‬
‫השקרים...‬
‫השקרים הם שלה.‬
‫היא הכניסה לעצמה לראש שאני האבא.‬
‫רציתי לטפל בזה, אבל...‬
‫לכל הרוחות, בחור!‬
‫תקשיב לי!‬
‫אני לא אשא באשמה על ילד ממזר!‬
‫זה יהרוס אותי, בנאדם.‬
‫אתה יכול להבין, לא?‬
‫לעזאזל.‬
‫תקשיב לי, בחור.‬
‫היא הייתה...‬
‫באשליות.‬
‫היא הייתה משוגעת.‬
‫אתה מבין?‬
‫לא, היא פשוט הייתה בודדה.‬
‫לא, בנאדם.‬
‫בבקשה, אלוהים!‬
‫בבקשה, אלוהים...‬
‫פאק.‬
‫פאק!‬
‫שיט.‬
‫הוא נאלץ להתרחק מהמקום הזה,‬
‫או מכל מקום שהיה ביתו.‬
‫אבל באותו רגע, הוא חש כוח פתאומי‬
‫שקרא לו לשוב לנוקמסטיף.‬
‫לא משנה מה עוד יקרה,‬
‫הוא רצה לתקן את הדברים שנאמרו על אביו,‬ ‫שעדיין הכבידו על לבו.‬
‫קדימה...‬
‫פאק.‬
‫בוקר טוב, לי.‬
‫היי, בובו.‬
‫מצטער שבאתי כל כך מוקדם.‬
‫הייתי בדרך לעבודה, ו...‬
‫חשבתי לפטפט איתך.‬
‫אני עדיין חושב על האקדח שהראית לי.‬
‫אני מכין מקושקשת, רוצה קצת?‬
‫כן.‬
‫אשתה קפה, אם יש לך.‬
‫מיד.‬
‫לירוי כאן?‬
‫הוא למעלה.‬
‫האקדח בחדר האוכל.‬
‫הוא די נחמד.‬
‫זה יופי של דבר.‬
‫תהיתי אם תסכים למכור לי אותו.‬
‫ובכן, כרגע קיבלתי אותו.‬
‫אבל לכל דבר יש מחיר, אני מניח.‬
‫אתה יודע, אני אף פעם לא מבין את ה...‬
‫הכפות והמים.‬
‫זה יותר מים מכפות?‬
‫או יותר כפות ממים?‬
‫"בובו, לך לשם ותעשה את זה".‬
‫הוא הולך ועושה את זה.‬
‫הוא פשוט. כן...‬
‫גם לך.‬
‫קארל.‬
‫אני רואה אותו.‬
‫קארל.‬
‫אנחנו לא יודעים לאן הוא נוסע.‬ ‫-קארל.‬
‫לעזאזל, קארל.‬
‫הוא נוסע לאוהיו.‬
‫לא מישהו מהבית, זה החוק שלך.‬
‫בואי נראה לאן הוא נוסע, סנדי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫לאן אתה נוסע?‬
‫מיד, אוהיו. אתה מכיר?‬
‫עיר תעשיית הנייר, כן?‬ ‫-כן, נכון.‬
‫אנחנו עוברים ממש ליד.‬
‫למה אתה נוסע למיד?‬
‫רק מבקר.‬ ‫-יש לך משפחה שם?‬
‫לא. גרתי שם לפני שנים רבות.‬
‫כן, היא בטח לא השתנתה הרבה,‬ ‫ככה זה בעיירות קטנות.‬
‫איפה אתם גרים?‬ ‫-צ'סטרפילד.‬
‫אנחנו נוסעים לשיקגו, אילינוי.‬
‫אנחנו אוהבים לאסוף זרים בדרך, נכון?‬ ‫לפגוש אנשים חדשים. נכון, מותק?‬
‫בהחלט.‬
‫אוי, שיט.‬
‫השלפוחית שלי לא עובדת כמו פעם.‬
‫אני צריך...‬
‫לעצור ולהשתין איפשהו בסביבה. זה בסדר מצדך?‬
‫בטח.‬ ‫-אמור להיות כביש, איפשהו מימין.‬
‫כאן?‬ ‫-לא, עוד קצת.‬
‫עוד... תאטי, תפני ימינה כאן.‬
‫יופי.‬
‫בדיוק כאן.‬
‫כן, זה מתאים.‬
‫מיד אשוב.‬
‫אוי, לעזאזל.‬
‫לעזאזל, זו תהיה שקיעה יפה.‬
‫התאזרו בסבלנות, כשאצלם כמה תמונות.‬
‫מותק, תני לי את המפתח.‬
‫אל תדאג, יש לנו ויסקי מאחור, ו...‬
‫נחמד להיות בחברתה של סנדי.‬
‫המחשבה להרוג את קארל‬ ‫ולהימלט עם הבחור במושב האחורי,‬
‫חלפה בראשה של סנדי.‬
‫הוא היה צעיר, ‬ ‫אבל זה לא אומר שהיא לא תצליח.‬
‫יודע מה, בחור? אתה ת...‬
‫שיט!‬
‫לא! תירגע, בבקשה!‬
‫אני לא רוצה לירות בך. תניחי את האקדח.‬
‫אני לא רוצה לירות בך.‬ ‫-אני ממש מצטערת.‬
‫קארל, רוצה סנדלים או עקבים?‬ ‫-עקבים.‬
‫רוצחים סדרתיים אינם בוטחים באחרים.‬
‫לקארל הייתה תכונה נוספת,‬ ‫הוא היה פרנואיד עד טירוף.‬
‫התנהגותה של סנדי לפני היציאה מהבית‬ ‫הלחיצה אותו,‬
‫וקארל חשב שעדיף שהוא יהיה היחידי‬ ‫עם נשק טעון.‬
‫לסנדי המסכנה לא היה סיכוי.‬
‫באקדח שלה היו כדורי סרק.‬
‫ג'ים לייסי.‬
‫ניו ברלינגטון, אינדיאנה.‬
‫קארל מעולם לא צילם פנים סימטריות יותר.‬
‫התמונה הזו הייתה חשובה לו מאוד.‬
‫ג'ים היה הראשון שלהם.‬
‫שריף בודקר, כאן השוטר האוזר, ‬ ‫האם שומע? עבור.‬
‫שריף, אתה שם? איכר הודיע על רצח כפול ‬ ‫ליד כביש 506, אני זקוק לך כאן.‬
‫אני מצטער, לי. זה דפוק.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫זו אחותך ובעלה.‬
‫קארל נורה פעמיים.‬
‫סנדי פעם אחת.‬
‫נראה שזה היה תשעה מ"מ.‬
‫סנדי ירתה פעם אחת, אבל...‬
‫באקדח שלה היו כדורי סרק.‬
‫אלוהים ישמור.‬
‫לי?‬
‫תן לי כמה דקות לבד איתה.‬
‫היא תמיד הייתה קצת דפוקה.‬
‫אבל לי האשים את קארל בהתדרדרות שלה.‬
‫אבל בכל זאת, היא עדיין הייתה אחותו הקטנה.‬
‫אבל השריף לא הצליח שלא לחשוב‬ ‫על המצב שלו לרגע.‬
‫הוא חשב על התמונה שלה שהוא מצא,‬
‫ודאג מה עוד אנשים ימצאו,‬ ‫אם הוא לא ימצא זאת קודם.‬
‫הכומר רוי לפרטי.‬
‫דורהם, צפון קרוליינה.‬
‫למרות שהדפוק המסכן היה חסר ערך כדוגמן...‬
‫קארל התעקש לשמור תיעוד‬
‫של ההצלחות, וגם של הכישלונות שלו.‬
‫שלום.‬
‫נראה שבאת ממרחקים.‬
‫כן.‬ ‫-לאן אתה ממשיך?‬
‫פעם היו בית ואסם על הגבעה ההיא.‬
‫זה היה שייך לעו"ד, אתה מכיר?‬ ‫-בהחלט.‬
‫במיטשל פלאטס.‬
‫זה עדיין שם?‬
‫שכה אחיה.‬
‫אתה הבן של ראסל?‬
‫פשוט חשבתי, אם עברתי כאן,‬ ‫אקפוץ לבקר בבית הישן.‬
‫בחור, אני מצטער לבשר לך,‬ ‫הבית נשרף לפני כמה שנים.‬
‫אומרים שילדים עשו את זה.‬
‫איש לא גר שם, מאז שהיית עם הוריך.‬
‫טוב, באתי עד לכאן, אצעד לשם בכל זאת.‬
‫בטח, תקצר דרך המרעה של קלרנס.‬
‫הוא לא יגיד דבר.‬
‫לא הודיתי לך על הלילה שבו אבי מת.‬
‫היית טוב אליי, ואני רוצה שתדע‬ ‫שמעולם לא שכחתי את זה.‬
‫פרצופך היה מלא בעוגה.‬
‫בודקר חשב שזה דם.‬
‫זוכר את זה?‬
‫כן, אני זוכר היטב את אותו הלילה.‬
‫הוא לא איש חוק, כפי שציפיתי.‬
‫חבל על אחותו.‬
‫למה? מה קרה?‬
‫אחותו ובעלה נמצאו מתים.‬
‫לא רחוק ממיד.‬
‫חזור לבקר אותי.‬
‫נשב ונשתה בירה.‬
‫אעשה את זה.‬
‫לי, קיבלתי טלפון משריף תומפסון‬ ‫בלואיסברג, מערב וירג'יניה.‬
‫הוא ביקש שתתקשר אליו בהקדם.‬
‫כן, נורה כאן גבר לפני יומיים. ‬ ‫הוא היה מטיף.‬
‫אנו חושדים בבחור שפעם גר באזורך.‬ ‫-האמנם?‬
‫איך הוא הרג את האיש?‬
‫שתי יריות.‬
‫אקדח. כנראה "לוגר", אשר ידוע שהיה ברשותו.‬
‫זה תשעה מ"מ, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫איך אמרת שקוראים לבחור?‬
‫לא אמרתי, אבל זה ארווין ראסל.‬
‫שני הוריו מתו באזור שלך, לפי מה שהבנתי.‬
‫אביו התאבד, והוא גר כאן עם סבתו ודודו.‬
‫שמע, אני לא חושב שהבחור מסוכן.‬
‫לפי מה ששמעתי, יתכן שלמטיף הגיע למות.‬
‫הבחור נוהג?‬
‫יתכן. יש לו שברולט 3100 ישנה...‬
‫משנת 1954, אני לא יודע אם היא תגיע עד לשם.‬
‫בשלב הזה, יתכן שהוא תופס טרמפים.‬
‫שיער כהה, די נאה. שקט.‬
‫מי יקבור את ג'ק?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני לא יודע מי ירצה לגעת בדבר הזה.‬
‫תראה, ילד.‬
‫אבא שלי לא עשה את מה שאביך עשה שם,‬
‫אבל הוא עזב אותי, את אמי ואחותי.‬
‫הוא יצא למפעל הנעליים בוקר אחד, ולא שב.‬
‫לא הייתה לנו ברירה, אלא לשכוח מהעלוב הזה.‬
‫יש אנשים שנולדו רק כדי להיקבר.‬
‫ארווין חשב על הימים שקדמו למות אמו.‬
‫על רצונו העז של וילארד שהיא תחיה.‬
‫אביו היה עושה כל דבר, כדי להציל אותה.‬
‫זין על הדם והצחנה, החום והחרקים.‬
‫כל דבר.‬
‫ארווין אמר לעצמו.‬
‫ולפתע הוא הבין, כשעמד בכנסייה של אביו‬
‫שלא הייתה לו ברירה אחרת.‬
‫שווילארד היה צריך ללכת ‬ ‫למקום שאליו שרלוט הלכה.‬
‫ארווין ראסל!‬
‫אני יודע שאתה שם למטה!‬
‫זה שריף בודקר, בחור.‬
‫יש לי כמה שאלות אליך.‬
‫מצטער על זה.‬
‫ציפור מחורבנת הבהילה אותי.‬
‫לא באתי כדי לפגוע בך.‬
‫אני יודע שאתה לא רוצה לפגוע בי.‬
‫צא החוצה, כדי שנוכל לדבר.‬
‫טוב.‬
‫חשבתי שבוודאי תבוא לכאן.‬
‫זוכר את הלילה שבו הבאת אותי לכאן?‬
‫אביך עשה דבר נורא.‬
‫לעזאזל, ילד. אל תתעסק איתי!‬
‫תניח את הרובה, שריף. אני מכוון אליך.‬
‫אני לא יכול, בחור.‬
‫הנח אותו על הקרקע והתרחק.‬
‫מה?‬
‫הנח אותו על הקרקע והתרחק!‬
‫כדי שתהרוג אותי, כמו שעשית לאחותי‬ ‫ולמטיף במערב וירג'יניה?‬
‫אני לא אדם רע, שריף.‬
‫המטיף ההוא היה דפוק.‬
‫הוא כל כך פגע באחותי...‬
‫היא התאבדה, שריף. לא הייתה לי ברירה.‬
‫פאק.‬
‫מצטער לומר לך, שריף, אבל אחותך...‬
‫ובעלה, גם הם היו דפוקים.‬
‫יש בכיסי תמונה שלה מחבקת איש מת.‬
‫תניח את הרובה ואראה לך.‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬
‫הם רצו לרצוח אותי. אני נשבע.‬
‫התחננתי בפניה שתניח את האקדח.‬
‫אני מצטער.‬
‫למרות שארווין חש שחלפו שעות,‬
‫כשהוא שמע את השריף נלחם על חייו...‬
‫האיש מת בתוך דקות ספורות בלבד.‬
‫...בדרום וייטנאם. היה אחד...‬
‫תודה, אדוני.‬
‫חשבתי שאף אחד לא יעצור לי.‬
‫נראה שהיה לך יום קשה.‬
‫...מעמיקים אל המלחמה.‬
‫כן.‬
‫לאן אתה נוסע?‬ ‫-אני עדיין לא יודע. לאן אתה נוסע?‬
‫סינסינטי.‬ ‫-סינסינטי?‬
‫זה מתאים לך?‬
‫היום, הנשיא ג'ונסון הגיע...‬
‫כן, התכוונתי להגיע לשם.‬
‫...מסיבת עיתונאים בבית הלבן,‬ ‫כדי להודיע על החלטתו הסופית.‬
‫להגביר משמעותית‬
‫את כוחות צבא ארה"ב בדרום וייטנאם.‬
‫הוא הסביר את הסיבות למעשיו ‬ ‫בנאום היסטורי זה.‬
‫אנו מתכוונים לשכנע את הקומוניסטים‬
‫שלא ניתן לנצח אותנו‬
‫בכוחות מזוינים...‬
‫או בכוח עליון.‬
‫הם לא משתכנעים בקלות.‬
‫ארווין לא רצה להירדם ליד אדם זר.‬
‫וכשהוא נאבק בכול כוחו להישאר ער,‬
‫מחשבותיו לקחו אותו למקומות אחרים.‬
‫הוא התחיל לחשוב שאולי המשטרה ‬ ‫תבין שמעשיו טובים.‬
‫אולי יסלחו לו.‬
‫אולי הוא אפילו יזכה לראות את סבתא,‬ ‫או את דוד ארסקל שוב.‬
‫ואולי זה מסוכן מדי.‬
‫מה קרה?‬
‫ועדיין, אולי הוא יפגוש בחורה‬
‫ויקים משפחה, כפי שאביו עשה.‬
‫כשהמחשבות עלו, הוא לא היה בטוח‬ ‫אם הוא נע קדימה או לאחור.‬
‫הוא ידע שהמקום הזה, יהא אשר יהא,‬ ‫הוא נעים יותר מנוקמסטיף.‬
‫אין מריבות, צעקות או כאב.‬
‫ואז המחשבה להתגייס נכנסה למוחו.‬
‫והוא כבר לא ידע אם הוא חושב על עצמו,‬ ‫או על וילארד.‬
‫הוא לא רצה להגיע למלחמה, כמו אביו.‬
‫אבל הוא ידע להילחם.‬
‫ואולי זה היה מקומו.‬
‫סבתא הייתה אומרת לו להתפלל על זה,‬ ‫והוא היה צוחק עליה.‬
‫אבל אולי היא ידעה משהו שהוא לא.‬
‫כרגע הוא היה צריך לישון.‬
‫הוא פשוט חש בר מזל, כי מישהו נתן לו טרמפ.‬
‫...לאחרונה. הצעדים שננקוט...‬
‫- מבוסס על הספר מאת דונלד ריי פולוק -‬