Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Míváte někdy ten sen,
ve kterém uděláte jednu blbou chybu a zničíte si tím celý život?
No, to se mi právě stalo.
Ale je to realita.
To, co se brzo stane, nemůžu nijak zastavit.
Roky příprav, desítky tisíc hodin.
To všechno zmizí během několika sekund.
V tuto poslední chvíli mám jen jednu myšlenku.
A tou je,
že jsem naprosto v hajzlu!
Zajímá vás, jak jsem se sem dostal? Ukážu vám to.
O 24 HODIN DŘÍVE
NAKRM RYBIČKY NAPIŠ MILUJÍCÍM RODIČŮM!
BUDOUCNOST
ZMĚŘENO A ANO, ZMĚŘENO
NEDĚLÁME SI SRANDU
Bezpečnostní poplach. Za domem zaznamenán pohyb.
- Elso, cože? - Bezpečnostní poplach.
Za domem zaznamenán pohyb.
- Elso, rolety! - Otevírám všechny rolety.
Ne, Elso! Rolety dolů!
Zavírám všechny rolety. Bezpečnostní poplach.
- U předních dveří zaznamenán pohyb. - Elso, sklapni.
Bezpečnostní poplach. U předních dveří zaznamenán pohyb.
Ššš!
Do hajzlu!
- Elso, zhasnout světla! - Zhasínám všechna světla.
Do hajzlu!
Brette! Koukni, máme chlast.
Pamatuješ? Jako ve třetí třídě. Ale tohle je jiný.
- Jo, to je spousta piva. - Brette, ty jdeš na maškarní?
Vlastně studuju.
Bylo rozhodnuto. E-maily se odešlou zejtra. Hej, o co jde?
Nevím, já jen...
Ahoj, Kaylo.
- Stace, prosím, žádný sociální sítě. - Co? Ale vypadáš tak...
Žádná party! Myslím to vážně.
Od šestý třídy s tebou nebyla žádná sranda,
kromě týhle tvojí róby.
Rodiče tu budou za 12 hodin. Víte o tom?
Právě jsme o tom mluvili.
- O čem? Že nebude party? - Ne, že máme
jedenáct hodin a čtyřicet pět minut na chlastání.
- Ahoj! - Taky tě milujeme!
- No tak, Bretty! - Ahoj!
- No tak! - Tak, můžeš!
Hele, může party zůstat jenom dole? Díky.
- Dělej! - Chlapi, už dost!
Ne, řekl jsem žádný fotky, Stace.
- Co to děláte? - Co?
- Hej! - Říkal jsem žádný sociální sítě.
- Ahoj, Kaylo. - Ahoj!
Jen se ti tu hrabu ve věcech.
Fakt?
To byl vtip. Jen čekám ve frontě na záchod.
Tam... Nikdo tam není. Ani tam není fronta, tak jestli chceš...
- Tak můžeš. - Jo. Asi jsi mě nachytal.
Hele, našla jsem tohle a páni, to jsme my. Pamatuješ na cotillion?
Jo, nevím, proč to tam je.
- Náhoda. - Líbilo se mi to.
Etiketa je nej. Všechno je snadný.
- Přišlo mi to perfektní. - Jo, mně taky.
Fakt? Tobě?
Ne, vlastně ne. Já...
Ale víš, bylo to bezva, zábava. Byla jsi super bezva.
Já?
Vždycky jsi byl gentleman.
Myslela jsem, že mě požádáš o tanec, až vyrosteme.
To sis myslela?
Stejně jsem většinu tanců zmeškala a ty?
Tancování není pro mě.
Nečekala jsem, že ty uspořádáš party.
Doopravdy to není moje party, spíš to
ani není party. Je to... Spíš všech ostatních.
V tvým domě.
Jo. V mým domě.
Navzdory tomu, co všichni říkaj, máš i divokou stránku.
- Počkat, co... - Čau, holka. V pohodě?
Ahoj.
Řekni Clintovi, ať za mnou přijde do ložnice rodičů.
Co?
Řekni Clintovi, ať za mnou přijde do ložnice.
Ne, Stacy. Tam se nesmí!
Bože, soustřeď se na to, co máš u sebe.
Počkej.
- Přelomová chvíle. Zapiš si to. - Prosím, prostě to udělej.
Vydrž chvilku. Vydrž.
Brette, chci jen říct, že chci pozvednout sklenku.
Za svých 17 let jsi udělal všechno správně.
Připravil ses na všechna požehnání, co máš před sebou.
- Průměr čtyři celý šedesát pět. - Díky Marheemův semináři.
- Patnáct set devadesát v SAT testu. - Dík, přípravný kurze Infinite Futures.
Jen ta jedna špatná odpověď. Ta mi nedá spát.
Jo, ale celonárodní uznání za hru na klarinet.
To byl od nás velmi strategický tah.
Přesně tak. Jak vždycky říkám, stát se nejlepší verzí sebe sama.
Dosáhnout svého potenciálu, to je úspěch.
A s úspěchem přichází svoboda. A se svobodou přichází všechny
- dobré... - Tati!
Prosím, můžeme se do toho pustit?
Jdeme na to!
- Bum! Ano! - Páni.
- Ano! - To je Cornell.
- Je to Cornell. - Tak jo.
Tak jo. Další, dělej.
Proboha. Jdeme na Yale. Vzali nás na Yale!
Ty jejich koleje! Musej mě tam pustit!
A Penn! A Dartmouth! Tohle nám tak jde!
- Tak jo. Brown. Bum! - Brown.
Brown! Tak jo, klikni na poslední. To je Harvard.
Támhle, klikni na to.
Můj... Počkat. Na Harvard jsi na čekačce.
- Co? - Ale Harvard.
Ale no tak. Sedm z osmi. To je úžasný. Jakou máme úspěšnost?
- Osmdesát sedm a půl. - Osmdesát sedm a půl! Ano!
To jsou ty jeho počty v praxi.
Gratuluju!
- Jak je, kámo? - Čau.
- Ta je nová? - Vole, nedopřávej mu to.
- Nemůžu ho přehlížet. - Ano, můžeš.
Jen to celý swajpni doleva, jasný?
To jen hlídaj dům?
- V podstatě ano. Tak jak? - Na tom nesejde.
Kruci. Špatný?
- Mluv, nebo jdeš pěšky. - Tak jo, ale pomlč o tom.
- Proč? - Nechci být ten kluk.
- Jakej kluk? - Ten, co se dostal na Cornell.
A Yale, Columbii, Dartmouth, Penn, Brown a Princeton.
Děláš si prdel? To jsou snad všechny.
Harvard ne. Jsem na čekačce.
Takže jsi lůzr.
Máš kliku, že jsi oddanej baseballu.
Nemusíš řešit tyhle podivnosti.
Tak jo, udělal jasnej homerun. Nestěžuj si, že musíš popoběhnout.
- Neptej se. Nebudu o tom mluvit. - Wisco a Tulane? No tak!
Čekačka.
- Ty? - Má sedm z osmi.
To je ujetý! Tak jo, která tě odpálkovala?
- Harvard. Čekačka. - Páni.
Čekačka na Harvard. To jsi lůzr, co? Naprostej...
- Břídil. - Nefalšovanej.
- Naprostej. - Absolutní.
Tak jo. Bože, chápu to.
Dostaneš se na Wisco nebo Tulane. S tvejma známkama žádnej JC.
Nevím. Průměr mě táhne dolů. Absence mě táhnou dolů. Celej svět mě táhne dolů.
Hele, Nicku, kolik etnik jsi v tý appce zaškrt?
- Čtyři, plus jiné. - Mokrej sen přijímacího úředníka.
Obtěžování.
Ty, koukni.
ZEĎ PREMIANTŮ KALIFORNSKÝCH ŠKOL
Přestaň.
Dobré ráno, studenti.
Dnes je velký den pro naše maturanty a doufáme, že to budou příjemné zprávy.
Už se nám ozvali rodiče jednoho našeho studenta,
který byl přijat na sedm z osmi nejprestižnějších škol.
Gratulujeme našemu nejlepšímu studentovi, Brettu Blackmoreovi!
Válíš, kámo!
Jsem na tebe hrdej!
- Čau, dobrá práce. - Díky, kámo.
Vypadáš spokojeně!
- Je to tak vidět? - Jo.
Jsem spokojenej, dobře? Ale rodiče volali, jen aby se chlubili.
- Jo, já... - A volali i do televize
a budou pořádat oslavu pro přátele.
Tak jo, televize je divná.
- Jo. - Ale aspoň to už skončí
- a můžeš odjet. - Můžu otázku?
Jsem kluk, co čtyři roky jen a jen studoval?
Jo, už asi jo.
- Takže jsem promrhal střední? - Jak to myslíš „promrhal“?
Nevím, ale řekla jsi, že bys nečekala,
že bych pořádal party a že mám asi divokou stránku...
Vtip! Vzpomínáš?
Koho vůbec zajímá, co si lidi myslí?
Mě ne. Evidentně.
Tebe fakt ne, viď?
- Nezajímá tě, co si lidi myslí. - Je to tak zřejmý?
Ani jsem se nezeptal. Ozval se ti někdo?
- Jo, vzali mě do mých top dvou. - To je paráda. Kam?
Na tom nesejde. Stejně si to nemůžu dovolit.
- Můžeš požádat o příspěvek. - Přišla jsem na jinej plán.
- Je přísně tajnej? - Možná.
Možná ne. To se uvidí.
Podle čeho?
Nechám tě, abys na to přišel sám.
FIND FRIENDS KAYLA S VÁMI ZAČALA SDÍLET POLOHU.
Hele.
ZPRÁVY KANÁLU 6
- Vy jste Brett Blackmore. - Ne, je mi líto.
- Těsně. - Kruci.
- Ahoj, kluci, znáte Bretta Blackmorea? - Je skoro jak mýtus.
Jo, nevychází z domu, furt se učí. Nejnudnější kluk v Americe.
Dvojitej na účet podniku, génie.
Zmlkni. V SAT jsi zaválela a máš stýpko na Santa Claře.
- Ty mě stalkuješ? - Možná.
Extra krémovej pro Clinta. Osobní poleva až pak.
No tak, Stace, ta úmluva? Jsou to tak dva roky.
Úmluva je úmluva. A je konec posledního ročníku.
- My si to... Však víš. - Kámo, nenech ji prosím škemrat.
Hele, padáme zadem.
- Tak zatím. - Ahoj.
OBĚŤ BEZCITNÉ SPOLEČNOSTI
- Víš, že za to sází loterii. - Ale no tak.
Dvakrát tejdně. Prej má nějakej systém.
Třeba je génius.
- Ahoj, Dee. - Ahoj, hoši.
- To máš na léto, Dee. - Díky.
Haló! Kluci!
Chci se ujistit, že dnešek platí.
- Dřela jsem kvůli tomu. - Jasně. Děláš si srandu?
- Na tisíc procent. - Díky.
Já mám projekt do chemie.
No tak, kámo. Závod skončil. Vyhráls o miliardu kiláků.
BB, prosím, no tak! Už neplejtvej nejlepší roky.
Maturantskou noc zažiješ jen jednu, Brette Blackmore.
- Ta se nevynechává. - Vidíš?
Ale no tak. Ser na to.
To je ono. Slyšíte to? Ta tři slova?
Sama o sobě jsou relativně neškodná.
Ale dohromady vám změní život.
To jsem ještě nevěděl. Přemejšlel jsem totiž,
že mají pravdu. Možná, že bych se mohl pro jednou uvolnit a říct...
- Tak jo, možná. - No, to je první krok.
Stálo to za to? Rozhodně. No tak.
A všechno jsi měl vymyšlený.
Kdybychom to věděli, nikdo bychom mu nepomohl.
Mám pravdu? Kámo, mám tě rád!
Gratulujeme Blackmoreovým.
- Výborně. Dobrá práce. - Díky. Pojď sem.
- Na zdraví! - Na zdraví!
Až vezmou našeho, naložím se do rumu.
- Posilněna alkoholem. - Tahle pije dva drinky najednou.
Zvládnou to sami.
Samozřejmě pomůže, když už tam jsou.
Jsou na základce.
No, pokud se Barry udrží v radě,
- já můžu zůstat u rumu. - To by ti šlo.
Hele, nic si nevyčítej.
Harvard je složitej, když to není v rodině. Není zrovna fér.
Hele, je mi to fakt líto. Nevím, co se stalo. Přimluvil jsem se.
- Fakt, Barry? Jak moc? - Vážně hodně.
Nepozvala tě do rady osobně děkanka Rileyová?
Jo. Nejste blízcí přátelé?
Je to Harvard. Mají vlastní způsoby.
Hele, je na čekačce. Určitě ho vezmou.
- Je to úžasný mladík. - Jo, za to můžete poděkovat nám.
Kde myslíš, že na tý čekačce je? První, druhý místo?
- Možná třetí. - Bohužel na tom nesejde.
Z tý se na Harvard nikdo nedostane.
To jsem nevěděla. Vážně?
Co my holky ze státní školy víme o Ivy League?
Proboha. Víc toho neřeknu.
Tak čím to je, cpete mu do burgerů adderall?
- To si piš. Neděláme to všichni? - Měli bychom.
Bezva.
Musíte to využít. Nějaká kniha, blog, nevím.
Brette, proč nejdeš dolů? Všichni tě chtějí vidět.
- Mami... - Znají tě už
od dětství. Pět minut. Jen je pozdrav.
Ať se Suzanne Brooksová cítí jako rodič k ničemu.
- Víš, že ji nesnáším. - Možná. Mám chemickej projekt.
Dobře. Tak než všichni odejdou.
Hlavně ona.
CLINT: JEN JEDNA NOC, MĚLI BYSME TU BEJT VŠICHNI.
Tak jo, to je 31-A. Musí být napojená na B.
Hele, nikdo na to nelezte, jasný? Nesmí mi z toho nikdo spadnout.
Donnie, no tak. Navrhla jsem to já osobně.
Kdo to všechno sklidí?
To je otázka, Donny. Hele, nechceš ještě pizzu?
- Připadám ti jako idiot? - Ne.
- Jistě, že chci ještě pizzu. - Fajn.
- Stace, vypadá to skvěle. - Já vím.
Paráda. Hele, jsou...
Jo.
Tak jo. Jo.
KALIFORNŠTÍ LACHTANI
Skrytá svatyně.
Pozor, mí poddaní peóni.
- Tak co? - Bude to super.
Páni! Skrytá skrytá svatyně.
ZÁZNAMY 1971 - 1975
Je tu všechno. Kde jsou známky mých rodičů?
Kurva.
- Lesi, co to děláš? - To je...
- Mám teď pištivější hlas? - To je plyn! Do prdele, Lesi!
Proboha. Zastavte ten plyn!
- Jak se to vypíná? - Vypni to!
Snažím se!
- Kurva. - Potřebujem pomoct!
Tak jo. Dojdu pro pomoc!
Bomba.
Teď mám hlas spíš hlubší a ne vyšší.
- Slez dolů! - Jo.
Říkalas bez šplhání!
Jen na pár selfie, tak klid.
- Čau, tady jsi. - Čau, potřebujem tě. Hned.
- To je plyn? - Dej si triko přes pusu.
- Čau. - Čau.
To jsou kondomy?
- Je jak pornohvězda? - Mimochodem, táta je dostává.
- Koho to tu kurva zajímá? Co máme dělat? - Otevřete okna. Hned! Všechny! Teď!
Tyhle nejdou otevřít.
- Brette, nejdou otevřít! - Dveře! Otevřete všechno.
Jsme úplně v háji. Jsme tak...
Co to kurva děláš?
Můžem dělat cokoliv, pokud zachráníme školu.
Lidi, už nemůžu. Motá se mi hlava.
Musíme vypadnout. Musíme... Pojďte.
Rychle, dělejte!
Pojď, chlape!
Jo!
Víte, co se děje?
Do těch oken proudí chladnej vzduch.
A ten vytlačuje lehčí metan nahoru a stlačuje ho.
Chladným vzduchem v místnosti klesá teplota,
čímž se plyn usazuje
a vytlačuje se víc a víc rozptýleného vzduchu.
Nejvíc ale záleží na tom poklesu teploty.
Děsíš mě. Zavolám...
Protože tam bude větší a větší zima, dokud něco...
nevzplane a pak...
Jsem úplně v hajzlu!
Zajímavý zvrat událostí v Pacific Palisades.
Brett Blackmore, který byl včera...
VÝBUCH STŘEDNÍ ŠKOLY V PACIFIC PALISADES
...přijat na několik exkluzivních škol,
je dnes podezřelý z exploze administrativní budovy své střední školy.
Zůstaňte s námi na Kanálu šest.
Podařilo se nám získat záběry z bezpečnostní kamery.
- No, je to rozmazané. - Ale zřejmé.
Hele, byl to jen žert.
Ty piknikové stoly nebyly pravý žert?
Ano, dělali jsme vkládání dat.
Kdo všechno?
Spousta lidí dělala během volna vkládání dat
a já umím s počítači.
Takže byl v kanceláři ještě někdo?
Ne, jen já. To už jsem říkal.
Jen já a umím to s počítači,
a tak jsem chtěl jít do kanceláře
a dát všem studentům posledního ročníku samý jedničky.
Sám od sebe. Bez pomoci. Byl to čistě váš nápad.
Sám od sebe.
No, to ani nezní důvěryhodně,
že bys to udělal jen ty sám.
Zlato, může to ovlivnit zbytek života.
Může to změnit všechno... No, pro nás všechny.
To vím.
Takže všechny?
Všech sedm.
Tři hodiny.
Ale všichni řekli, že to zhodnotí později.
To je slušně řečeno: „Ani náhodou.“
Musím zrušit tu schůzku ohledně knihy a blogu.
Co sis myslel?
- Jdu ke Clintovi. - Ne.
Tak jo. Možná je to dobře.
Jen se nám ozývej, dobře? Často, prosím.
- Harvard nereagoval. - Je na čekačce.
Bude jim to fuk.
Pak musíme jít za Barrym a zatlačit na něj.
Už se stalo. Udělal, co mohl.
- Slyšelas, co říkal. - Nebyl řádně motivován.
Kdyby byl, snažil by se víc.
Vždycky po mně jel, to víš.
Co? Mluvíš o tý vířivce v Palm Springs?
- To byla nehoda. - Ne, nebyla to nehoda.
- Fakt navrhuješ... - Udělat cokoliv, abychom to napravili.
Pro našeho syna? Pro nás?
Chceš, aby 18 let, nemluvě o devíti měsících
mojí tělesné oběti, přišlo vniveč?
Takže nabízíš sebe, aby naše dítě mohlo jít na vysokou...
Navrhuju, abychom ho pořádně motivovali.
- To je celý. Konec věty. - Takže nabízíš sebe.
Proboha. Ano, nabízím. To je... Chápeš to.
Jaká je pravděpodobnost, že ty budeš jedinej
- kdo je na tý kameře vidět? - Malá.
- Chceš vědět, jak je to doopravdy? - Tlačej na tebe?
To je fuk. Nepřekazím ti plány. Ani Nicovi čekačku.
Kámo, nemusíš to dělat. Byli jsme tam všichni, jasný?
Vy byste pro mě udělali totéž. Vy všichni.
Ani se nenadějem a budem všichni na jiný škole.
A pořád budeme přátelé.
Vyautoval jsi slib, co jsi dal v desítce.
Fajn, končím s baseballovými příměry. To sedlo.
- Díky, zaslouženo. - Klaním se.
Je blbý, co se ti děje.
To rozhodně jo.
Moje teta říká, že vesmír nám občas dá víc, než zvládneme,
abychom mohli emocionálně růst.
- To zní docela chytře. - Já nevím. Je divná.
Pamatuješ na tu minulou noc? Na cotillion? Jak jsi
myslela, že tě požádám o tanec?
Tak jo, chceš pravdu?
Pořád dokola jsem si psala „Paní Kayla Blackmoreová“
do takovýho malýho deníčku.
- Vážně? - Jo, bylo to tak v šestce.
Oba jsme si šli svou cestou.
Pamatuju si, že jsi voněla jako irský mýdlo.
Měla jsem OCD, jasný? Sprchovala jsem se tak čtyřikrát denně.
A moje nohy byly dvakrát větší než tvoje.
A moc ti to s nima nešlo.
Přišel jsem si jak v pantoflích! Co jsem měl dělat?
- Chci zpět do San Juanu. - Bože!
Můžu ti něco říct?
- Bude to divný? - Možná.
Ne, já nevím. Vzpomínám si,
jak jsem tě držel za ruku
a druhou jsem měl na tvých zádech.
Nikdy jsem nebyl holce tak blízko.
- Proč jsi to nikdy neřekl? - Nevím, přišlo mi to
- jak stalking. - No, možná malej nevadí.
A co to, že jsem tebou posedlej?
To je možná to správný množství.
Brette, měl bys vědět, že jsem trochu v háji.
Tak o tom pochybuju.
Jo, zvenčí možná všechno vypadá skvěle,
ale víš, jaký to doopravdy je.
Nejsem si jistej, že chápu, co říkáš.
Každej má svoje břímě. Moje je možná trochu temnější a víc...
Tak jo, to bylo odvážný.
Asi tím chci říct, ser na to.
Na to břímě.
- To je celkem drsný. - Nebo šílený.
- Teď se poprvý cejtím volnej. - To je rozhodně drsný.
Co to bylo?
Jen dluh z tanečních v šestce.
S tím, co nechal vybouchnout školu?
Neměl bys jít sedět nebo tak něco, a ne se tu procházet?
Neměl bys být támhle v tom rohu a hulit, Tede?
Hej, Tede,
nějak si nepamatuju, že bych tě zval.
Jo, jsem tu s ní.
Jo, jak jsem řekl.
- Padáme. - Tak zatím, kapitáne.
- Nevím, přišlo mi to jak stalking. - No, možná malej nevadí.
- Teď se poprvý cejtím volnej. - To je rozhodně drsný.
„Dělej, co máš,“ to se říkává. „Nescházej z cesty.“
To se říkává. Říkají,
že budeme mít skvělej život, ale znají nás?
Ví, co chceme? Stačí jedna chyba a všechno zmizí.
Naprostá hovadina.
Ale víte, v hlavě jsem měl seznam věcí, co chci udělat,
ale vždycky jsem se bál. Chcete ten seznam přečíst?
Zajímá vás to? Povím vám to. Nesnáším klarinet.
A vždycky jsem chtěl dostat něco jinýho než jedničku.
Praštit učitele tělocviku do ksichtu. Chtěl bych jít za školu!
Zkusit base jump. No, to škrtněte. Ne, to zní špatně.
Ale možná bungee jumping.
Road trip. Vždycky jsem chtěl jet na východ.
Jet na motorce. Chtěl jsem hrát na kytaru.
Jamovat. Chci jet na turné.
Založíme skupinu a vyrazíme na turné.
Jo, měli bychom. Na motorkách. A zazávodit si na nich.
Na turné. Perfektní!
Ale ze všeho nejvíc se chci prostě zamilovat.
Chci se doopravdy zamilovat.
A políbit holku, co miluju už od pětky. Kaylu Piercovou.
Ale...
Jo, to už jsem udělal. Udělal.
Bum!
A mít odvahu říct všem o tomhle seznamu.
PARÁDA!
TAKY CHCI SEZNAM!
- Čau. - Brette! Byls včera nalitej?
- Po tom, cos odešel? - Jak to myslíš?
Včera jsi na netu vyznal Kayle lásku.
- Jo, naší partě. - Ne.
- Šíří se to. - Co?
Anebo to někdo ripnul a sdílel. Máš přes tisíc zhlédnutí.
A políbit holku, co miluju už od pětky. Ale jo, to už jsem udělal.
Udělal!
BROOKS A BLACKMORE FINANČNÍ SPOLEČNOST
- Všechny během hodin. - Do hajzlu.
Člověče, to je mi fakt líto.
Všechny, kromě... Harvardu.
No, jelikož nebyl
přijat, asi není důvod je upozorňovat.
Barry,
ty víš, co chceme.
Už jsem poslal přímluvný dopis a jako člen rady
- a absolvent jsem vázán... - Chceme laskavost.
Velkou laskavost.
A jsme připraveni ti to oplatit stejnou měrou.
- Stejnou měrou? - Podobně velkým gestem.
S Kristen jsme
ochotni splnit ti cokoliv by sis přál.
Nejsem si jistý, že vím, co tím myslíš.
Ve světle toho
- incidentu ve vířivce. - To byla nehoda.
Opravdu?
- Myslel jsem, že všichni budem nahý! - Ne, naklonil ses k ní.
Ne, ta tryska byla přímo za mnou a voda mi proudila přímo na zadek.
- Naklonil jsem se. A ona se pohnula. - Tak jo. Citlivý téma. Citlivý.
Nabízet vlastní ženu.
Jako kdyby to se mnou pohlo.
Fakt sis tohle myslel?
Ale no tak, buď upřímnej. Vždycky se ti líbila.
To ne. Proč na tom furt lpíš?
Promiň, je to jen póza, anebo fakt?
Tak jo.
Víš co?
Jsem ochoten zapomenout, že k týhle konverzaci vůbec došlo.
A jsem ochoten přemýšlet nad tím, jak pomoct Brettovi.
- Děkuju. - Ale
nechci
mít sex s tvojí ženou.
Rozumíš mi?
- Ano. - Vyjádřil jsem se jasně?
Jo. Ano.
- Prokrista, Jeffrey, dost! Stačí! - Díky.
- Dost. - Díky.
KAYLA: PĚKNEJ SEZNAM...
BRETT: JO? KTERÁ ČÁST?
KAYLA: I JÁ MÁM VĚCI NA SVÝM SEZNAMU
BRETT: FAKT? JAKO TŘEBA?
- Kam jedeme? - Na sever.
- Jo, to vidím. Díky. - Kdykoli.
Tady bydlí.
Kdo?
Přítel mojí mámy. Steve.
Jsou spolu osm let.
Rádi se opíjej do bezvědomí.
Ona většinou vytuhne jako první a on pak hledá mě.
- On tě někdy... - Ne.
Je zvládnutelnej, když je namol.
Ví to tvoje máma?
Řekla mi, abych zmlkla a přestala ho provokovat.
A to mi bylo 11.
- Do hajzlu, Kaylo. - Jo.
Chceš
ho nějak konfrontovat? Můžeme to nahrát a vzít na policii.
Ne.
Co to děláš?
Udělám to, čeho jsem se vždycky bála.
Před tvým videem jsem na to neměla kuráž.
Tohle je jeho nejmilejší věc. Strávil u toho šest let.
Jsi si tím jistá?
Brette, bylo mi 11.
Jo, do toho.
Kaylo! Padáme odsud.
Ty mrcho!
To byl tak dobrej pocit!
Máš pravdu, nikdy jsem se necítila tak volná.
Děkuju.
Není zač.
To bylo dost drsný.
Jo, to bylo.
- Tak co dalšího máš na seznamu? - Ne, to je soukromý.
Myslela jsem, že počkáme a uvidíme.
Účastí na zničení auta se to nemaže?
Tak dobře, asi jo. Fajn.
Tak jo, seznam mých nejtemnějších tajemství,
co jsem vždy chtěla udělat, ale bála jsem se.
- Vždycky jsem se chtěla naučit italsky. - Skandální.
To musí být tajný.
- Vidět jižní Pacifik. - To chci taky.
- Pořád se ale držíš při zemi. - Letět do vesmíru.
- Jako astronaut. - Jo, jako astronaut.
Což by mohlo zahrnovat sex ve stavu beztíže.
Nevím, možná je přeceňovanej.
- Fakt? - Možná mluvit italsky ve stavu beztíže.
To by bylo super.
Nevím. Zamilovat se je docela velký.
- Střílíš si ze mě. - Ne. Kdo by to nechtěl dělat ve vesmíru?
Ne, mluvím o lásce, protože to jsem já řekl.
Myslíš, že jsi jedinej? To bude na seznamu každýho.
Žádný prachy...
- Ne. - Musíš!
- Ani náhodou. - Musíš.
- Ne. - Máš to na seznamu!
Myslel jsem, že chci hrát.
Učil jsem se podle YouTube, ale tohle...
To ani náhodou. Ne, Kaylo!
Ahoj. Pět dolarů za pět minut.
- Nesnáším tě. - Já ti věřím.
Nepodělej to.
Vidíš, umíš hrát.
Je to jedna písnička, kterou jsem se naučil v osmičce.
Když jsi říkala, že nemám divokou stránku
- Zpívej! - Sotva na to umím hrát.
Musíš zpívat.
Jsi střela neřízená.
Jo.
Až z toho mé srdce zpívá.
Jsi tak boží.
Jsi střela neřízená.
- Myslím, že tě miluju. - To trochu předbíháš.
Chci si ale bejt jistej.
Jsi střela neřízená.
Až z toho mé srdce zpívá.
Právě ti zaplatili.
Jsi boží.
Jsi v podstatě profesionál.
Jsi střela neřízená.
- Až z toho mé srdce zpívá. - Až z toho mé srdce zpívá.
- Ó, jsi tak boží. - Boží.
Střela neřízená.
To bylo neuvěřitelný.
Koupila bych si lístek.
Zmeškal jsem všechno. Víš, co myslím? Nebyl jsem
za školou, abych šel na pláž, nezvoral jsem test. Ani nedostal dvojku.
Víš, není to konec světa.
Nikdy jsem si do pokoje nepropašoval holku. Ani jsem nikdy neblbnul.
Jako vůbec?
Vůbec.
No a? Všechno se to stane, až budeš chtít.
Jo, ale nestalo, protože mi říkali:
„Makej, snaž se, udělej tohle a tamto.“
To slýcháme všichni.
To je pořád: „Dostane tě to na dobrou školu,
pomůže ti to na přihlášce na vejšku.“
- Nic z toho tě neudělá šťastnou. - Jo.
Jen nevím, jestli to ještě zvládnu, víš?
Vědí, že nejsi psychopat, co chtěl vyhodit školu do vzduchu.
Musí vědět, že to byl omyl.
Ted.
O co mu jde? Jako vážně.
Je to platonický. Chce víc, ale...
Je trochu majetnickej, nepřijde ti?
Jeho táta vede modelingovou agenturu a
v létě mě posílaj do Milána.
Jo, slyšel jsem.
- Kdy jedeš? - Dva týdny po maturitě.
No, Ted říkal, že se asi nedostane na SC,
a ptal se, jestli s ním budu.
Páni.
Co?
Budeš s ním jen proto, že jeho táta je tvoje jízdenka odsud?
Co je za problém, Brette?
Ne, já jen, že je to trochu morálně pochybný.
Morálně pochybný?
No, možná pro tebe
a tvoje nekonečný možnosti a dokonalou rodinu. Myslíš, že já to mám?
Myslíš, že mi moje alkoholická máma a kretén Steve zaplatí vejšku?
Šetřím každej cent. Kdo jsi ty, že mě soudíš?
Jo, máš pravdu.
Napadlo tě vůbec, že po tom, co jsme udělali, se ani nemůžu vrátit domů?
Ne.
Kurva. Myslela jsi na to předtím, než jsi mu rozmlátila auto?
Ne, nepřemejšlela, protože o tom tvůj seznam je, ne?
Kurva. Máš kam jít?
Ne, nemám. Myslela jsem... Nevím, že mě
někdo, komu na mně záleží, propašuje do svýho pokoje.
Rodiče by to poznali.
No a? Pomyslí si, že se z tebe stává muž?
Jen to nesmím hrotit, jasný?
Zejtra mám schůzku. Musím to všechno urovnat.
Ne, chápu, jde jen o tvý potřeby.
A jo, jasně, suď mě za moje morálně pochybný činy,
ale ty ani nedodržíš to, co vykládáš.
Musím si najít místo na přenocování.
- Kaylo! - V pohodě, Brette.
- Vážně. - Kaylo!
Do pr...
Děcka zveřejňují vlastní seznamy a označují tě.
- To je ujetý. - Já vím.
Ne ujetý. Je to hnutí.
Lidi tě nazývaj otcem „Seru na to“ seznamu.
Možná nechci být otec.
Uvažoval nad tím někdo?
Tak jo, jsi si jistej?
Chci říct, že jsem si včera odškrtla hlavní položku ze seznamu
a to díky Brettu Blackmoreovi.
Brette, dodal jsi mi odvahu udělat to, čeho jsem se vždycky bála.
A doufám, že tu školní schůzkou získáš to, co potřebuješ. Ať je to cokoliv.
Kámo, bezva.
Vypadáš, jak když budeš zvracet.
Jo.
- Podělal jsem to, kámo. - Už?
- To není dobrý. - Jo.
Začnu tím, že chápu tragickou stránku celé té situace.
- Byla to noční můra. - Pro všechny.
A je to jeden z nejpolitováníhodnějších incidentů mé kariéry.
Brett byl příkladný student.
CENA PRO VYJÍMEČNÉHO STUDENTA
Ano a samozřejmě máme velkou starost o vás i o školu a...
Rádi bychom to už celé uzavřeli a vrátili se do zajetých kolejí.
A na základě toho bychom rádi založili fond na rekonstrukci
na novou a lepší administrativní budovu.
Chceme tím říct, že jsme se do toho pustili, vzali hřebík
a teď už stačí jen najít díru, spravit jí, zahladit
a bum, pokračujeme k našemu cíli.
Mám ale obavy, že je to spíš jako stalagmit, který propíchl celé auto.
- Stalagmity, to jsou ty, co... - Ano. Ze země.
Podívejte, máme tu dva závažné problémy.
Zaprvé, školní žertík, který se strašlivě zvrtl.
To je nemilé, nákladné
a jakýmsi idiotským způsobem i pochopitelné,
protože to byla nehoda a naštěstí nikdo nezemřel.
No ano, nikdo nezemřel. To je plus.
A zbytek může být obnoven, ne? Pravděpodobně lépe, než to bylo dřív.
- Bude to šestimístná částka. - Ano, rozumím.
- Tak jo, co je ten druhý problém? - Vypovídá to o charakteru.
Poctivost. V mnohem větším měřítku.
Tak to je skvělé.
Jo, protože jak jste říkala, Brett je příkladný...
Ano, to je argument, který jsem předložila radě
před posledním vývojem událostí.
Chtěl bys jim to říct, Brette? O tvém seznamu.
Je to jen něco, co jsem řekl šesti mým přátelům.
- A ten seznam se začal virálně šířit. - To není moje chyba.
Rizika sociálních sítí byla dobře zdokumentována.
Má skoro 100 000 zhlédnutí a to za méně než 36 hodin.
- O čem to tu mluvíme? - Co je to?
Nevím, jen seznam věcí, u kterých bych si
přál, abych je udělal. Asi.
No, má takový zajímavý název.
Jaký název?
Brette, vážně?
Po tom všem děláš seznam lidí, se kterejma
- bys chtěl sex? - Mami...
- Ne, o tom to není. - Tak o co proboha jde?
Je to o všem, u čeho bych si přál, abych řekl: „Seru na to.“
A dělal to, co chci,
- místo toho, co bych dělat měl. - Co chceš? Co třeba?
Jako hrát na střední basket. Chtěl jsem hrát basket,
ale já musel místo toho chodit na jazz.
Ano, protože kluků, co hrají na dechové nástroje,
je v Ivy League nedostatek.
Ale já to nesnáším a vy to víte!
Oba dva to víte. Nesnáším to.
Myslím, že to je jen váš problém,
který byste měli prodiskutovat v soukromí jako rodina.
Co se ale týče Brettovy budoucnosti zde na této škole,
diplom od této instituce nedostane.
Z přijetí na sedm z osmi nejprestižnějších škol jsi
během 72 hodin udělal to, že ani neodmaturuješ.
Máš konečně to, co jsi chtěl?
Možná jsem to potřeboval.
Co?
Cože? Co to bylo, mladíku? Okamžitě sem pojď.
Pojď sem! Okamžitě sem připluj! Pojď sem.
Vím, o co ti jde. Vím přesně, o co ti jde.
Já ti pustil ten film.
Ty nejsi Dustin Hoffman. Ani zdaleka!
Brette, pojď sem. Hned! Pojď sem! Dělej!
Brette!
Co to děláš? Hej!
Hej! Haló!
Kam si myslíš, že jedeš?
Auto ne, Brette!
Brette!
BRETT: DNES TO ROZJEDEM, DEJTE VŠEM VĚDĚT.
CLINT: JASNÝ. LES: PŘIJDU. NICO: OBVOLÁNO.
9 KM ZABOČTE DOPRAVA NA MALIBU CANYON RD
3,5 KM ZABOČTE DOPRAVA NA PIUMA RD
USPĚJTE V TESTU
SAT TEST
FYZIKA
Jo!
KAYLA POLOHA NEDOSTUPNÁ
MONTE NIDO UPOZORNIT KAYLU
TEĎ HNED
- Dokážeš tomu uvěřit, kámo? - Ne.
Včera jsem zveřejnil svůj seznam. Byla na něm jen jedna věc.
- Neviděl jsem ho. - Mám Finsta.
Jo, kámo, dělal jsem ho s tebou. Sleduju tě.
Ne, kámo. Myslím jinej. Skutečnej.
Páni.
Fakt?
Překvapenej?
Ano i ne.
Nevím, byls takovej umírněnější než většina kluků.
Říkal jsem, že se soustředím na baseball. Že mám něco na práci.
Ale byls v pohodě? Jsi v pořádku?
No,
snažil jsem se.
Musím být tím, kým jsem.
Není tohle všechno právě o tom?
Znamená tohle...
Nevím,
problém mezi náma?
Ani náhodou, kámo. Jsi pro mě skoro jako bratr.
Bezva.
Co na to asi řekne táta.
- Řekneš mu to? - Ne, dokud nevypadnu z domu.
Jo, rozumím, kámo.
Když se do tebe bude někdo navážet, kryju ti záda.
Fajn, protože za to všechno můžeš ty.
- Jo? - Brett Blackmore? Ten se seznamem?
Odkud máte mý číslo?
Kdo nedokáže zjistit číslo, nezaslouží si s tebou mluvit.
Chci tě, příteli, dostat o level vejš.
To pálení ze dneška? Epický.
Viděl jsem to na Snapu, Twitteru a Insta.
Jsi za hvězdu. Mladí to připodobňují k útlaku
a pálí jeho symboly,
jen aby ukázali, že se nenechaj brzdit
rodiči naplánovaným maratonem namáhavé práce.
Hashtag výhra, hashtag epická výhra, hashtag epicky logaritmická výhra.
Musím to ještě vysvětlovat, kámo?
Ťal jsi do živýho a musíš to zpeněžit.
A to sakra hned teď.
Vsadím se, že ten Benz, kterej řídíš, ani není tvůj.
Ale měl by bejt. Jsi dospělej. Už žádný auta od táty.
Tak jo, jsem na live streamu. Fakt bomba.
Je to bomba, Brette, protože z toho netěžíš.
Poslouchej mě,
Znám 12 značek, který klidně dají pět až deset táců
za to, aby byly spojený s tebou a tvým seznamem.
Tak tak 50 000 dolarů za co? Nošení triček, propagaci zboží?
Nošení triček a propagace zboží! Jo, přinejmenším 50 táců.
Pojď do toho a prachy se ti jen pohrnou.
Viděls v klubu pršet prachy?
Já ti na zahradě zařídím úplnou bouři.
Jo, chápu. Je to hodně peněz.
- Promyslím to. - Fajn.
To udělej. Promysli to. Klidně si na to dej trojitý espresso.
Zavolám ti za hodinu.
Tak jo
- Tady máš. - Díky, kámo.
- Čau. - Kolik jich máš? Právě teď.
- Co? - Sledujících, kámo. Mrkni se,
protože jseš všude. Úplně jak na Redditu.
O čem to mluvíš?
UPOZORNĚNÍ MÁTE 263 018 NOVÝCH SLEDUJÍCÍCH.
Do hajzlu. Pardon. Omlouvám se.
UPOZORNĚNÍ MÁTE 134 NOVÝCH SLEDUJÍCÍCH.
- Ty vole! - Ne. Ještě jsem nejedl. Jen kafe.
Co to do prdele děláš? Padej z mýho auta!
Tohle jsem chtěl udělat celý roky.
Dávám prachy a ty chodíš sázet.
Bacha, ne jen tak nahodile. Používám algoritmus.
Na sázení nejde použít algoritmus.
- Proč mi chčiješ na auto? - Co jsi zač, máš speciální potřeby?
Za A, ani jsi ten algoritmus neviděl, pane Velkej počtáři.
Za B, ty nemáš co mít takovýhle auto.
A za C, mám seznam, jestli ti to nedošlo.
Počkat, jak o tom víš?
Myslíš, že bezdomovec musí bejt idiot?
Dodá ti to sílu. Děláš, čemu věříš,
a to zachrání svět.
Chčiju na luxus. Promiň, že je tvoje.
Klika, že jsem nejedl, protože na seznamu mám...
Jo, chápu.
Ahoj, tati.
Jsi v pořádku?
Jo.
Kafe?
Jasně.
S matkou jsme koukali na ten seznam, co jsi zveřejnil.
Všechna ta frustrace, všechno, do čeho jsme tě nutili.
Jsme teď úplně v háji.
Netušíme, jak se to stalo. Měli jsme
pro tebe osmnáctiletý plán, který nás dostal skoro do cíle, a pak...
- Jo, ale byl to váš plán. - To je fér.
Byla to zábava, dokud to šlo.
- Hele, když jsem byl v tvým věku... - Tati.
No tak, neříkej, že znáš děti, protože jsi jím taky byl.
Nikdo to neměl takový, jako to máme teď my.
To je pravda.
Řekl jsi mi,
že úspěch je dosáhnout svýho nejlepšího já. Dostát svýmu potenciálu.
Já ale nemůžu...
Nemůžu toho dosáhnout, když mi s mámou budete dláždit cestičku.
Vše bylo jen o tomhle předmětu a tomhle nástroji
a týhle známce, je to... Dospívání nemůže být jen o tomhle.
Víš? Musím být schopnej
se rozhodovat sám za sebe.
Možná že sis uvědomil,
že se musíš rozhodovat sám.
Byl bych ale mizernej otec, kdybych ti neřekl,
že ta věc, co jsi rozpoutal, se už nedá smazat.
Bude žít navždy, ať se ti to líbí, nebo ne.
Všichni ostatní se můžou přidat a zas odejít, posunout se v životě,
ale jestli ty jsi tvář toho všeho, je to tvoje.
A nakonec nikdo neví, co s tebou ta věc udělá, protože jí na tobě nezáleží.
Nejde o tebe.
Ať už to bylo sebevíc špatný,
ten plán na 18 let, co jsme s matkou pro tebe měli,
šlo nám jen o tebe.
Já vím, že jo.
Součástí dospělosti je vědět, že někdy se něco nepovede.
Někdy životy lidí dostanou takovou ránu,
že se z toho nevzpamatují.
Jo, chápu to. Já...
Jen buď opatrnej.
Budu.
Asi můžu předpokládat, že moje auto je teď v garáži, že ano?
No,
ještě není v garáži, protože jsem ti ho nechal vyčistit.
Díky. To je od tebe hezký.
Řekl bych.
Je to krásnej pocit naprostýho stvrzení.
Tři sta tisíc sledujících.
Ten nárůst je působivej. Zdá se, že všechno jde
správným směrem a hlavně se to množí.
To znamená, že děti na tvou počest zveřejňujou vlastní seznamy.
Tímhle tempem a s virálním marketingem to bude za tejden dvojnásobek.
Musíš to ale udržet relevantní.
Musíš zveřejňovat posty, lajkovat posty,
musíš to udržet při životě.
Udělej to a snadno dosáhneš milionu.
Prachy. Kolik to znamená peněz?
V tu chvíli se začnou hrnout.
Jo, na to kašli. Mluvme o moci.
- Tak jo. - Tohle je přímej přístup ke generaci.
Lidi, začalo to jako naštvanej proslov,
protože jsem celej život byl jak závodní kůň.
Jasný? Neměl to nikdo vidět.
- Jo... - Nechci to.
- Hele, chápem to. - Můžu do toho skočit?
Brette, je to jako blesk, jasný? Vždy se objeví nečekaně.
Ty frustrace byly pravý, což je dobře.
Je to větší než ty, sdílej to děti odevšud.
A maj o tebe skutečnej zájem.
Ty všem udržuješ plamen při životě.
Možná přežije i bez tebe, ale možná ne.
Hoši.
Vzadu máme nějaký smoothie, kdybyste chtěli.
Jo, tati, zrovna tu něco řešíme.
Všichni chcete vypadat dospěle, to je fakt.
Brette, co kdyby ses mrknul, co se děje vedle?
Ne, neznám je. Jak bych je mohl znát?
- Odkud že jsou? - Huntsville v Alabamě.
A kvůli tomu seznamu vykradli banku?
Je to jejich seznam, ne můj.
- Viníte mě? - Měli bychom?
- Co je to za otázku? - Otázka pro velkou porotu.
Zda jeho používání sociálních sítí nenabádá ke zločinům.
Naše doporučení? Ať už děláte cokoliv, přestaňte.
Zveřejňování i sdílení.
Cejtíš to? To je ta nevydlážděná cestička.
Asi je načase zavolat tetě Maisie.
- Mami, ta obhajuje přešlapy a pády. - Já vím. Potkalo tě obojí.
- Peníze! - Moc!
MYHIM: DÍKY, BRETTE, ZMĚNILS MI ŽIVOT!
Na mým seznamu je turné s A$AP Rockym, vystoupit na Tomorrowlandu,
Skočit z vrcholku Everestu.
- Jet se podívat na olympiádu. - Vidět sedmej zápas Světový série.
Chci ukrást Deklaraci nezávislosti.
Potápět se u Velkého bariérového útesu.
BEN: BRETTE, JSI BŮH.
ALEX: KONEČNĚ TO NĚKDO CHÁPE! JSEM VOLNEJ!
- Chci se naučit famfrpál. - Chci na rok do Evropy.
Je t'aime, Brette...
Chci jít na Met Gala.
BRETT: KAYLO, VÁŽNĚ. NEMÁM DOBREJ POCIT.
BRETT: MŮŽEŠ PROSÍM ODPOVĚDĚT?
ROBERT: STUDOVAT V ŘÍMĚ.
- Právě jsem skončila v práci. - Chci navštívit každou zemi světa.
A pak být prezidentkou.
Chci být hollywoodská hvězda, vyhrát Grammy a líbat se s J.Lo.
KAYLA: A?
BRETT: JSI V POŘÁDKU?
KAYLA: STAREJ SE O SEBE.
BRETT: MOC SE OMLOUVÁM, MŮŽU TĚ PROSÍM VIDĚT?
Být pirátka.
Chci hrát ve filmu, co napíšu a zrežíruju.
Chci jet do Tokia.
Říct rodičům, že jsem bi a jsem na to hrdá.
KAYLA S VÁMI ZAČALA SDÍLET POLOHU.
Děkanka Rileyová volá ohledně Bretta Blackmorea.
Rozhodně mě zaujme, když mě na to
upozorní vedoucí katedry mediálních studií.
Anebo když o tom mé dvě dospívající dcery neustále mluví.
Rozumím.
Jak víte, jeho otec je můj obchodní partner,
a tak udělám, co bude v mých silách, abych to zarazil.
Ne, Barry, nedochází vám, o co mi jde.
Ten kluk by mohl být další ikonoklast.
Chci říct jo máme tu i takové.
Zuckerbergy a Gatese.
Ti patřili mezi ty nejdivnější, co jsme kdy přijali.
Ale jsou to narušitelé. A tak bych osobně
ráda slyšela víc od Bretta Blackmorea.
A budu potřebovat, aby mě v tom členové rady podpořili.
Jistě. Na mě se můžete spolehnout.
Poslyšte, chápu to, sám jsem narušitel...
Jo, jasně, Barry, dost.
Jen toho kluka přiveďte, dobře?
Chápu.
Brette!
- Brette! - Co?
Tomu neuvěříš.
Brette!
Měla ses dobře?
Kromě schovávání se před mámou a Stevem? Jo.
- Chci, abys se mnou žila. - To nesmíš.
Tak ti seženu hotel.
- Brette, dost, v pohodě. - Ne, to není.
Kolika lidem jsem asi řekla o Steveovi?
Jednomu.
Hele, měli jsme bezva chvilku,
ale nemůžu si to rozházet u Tedova táty.
- Jen tak můžu zaplatit za školu. - Já vím. Chápu.
A je mi to líto.
Nemusí. Ničeho nelituju.
Kéž bych to taky mohl říct.
Minulej tejden jsem si byl vším tak jistej. Víš, vejška,
moje budoucnost.
- Teď je to všechno pryč. - Jo, je to na nic.
- To je všechno? - Nic víc nemám.
Tak jo, Brette. Hele, za obzorem je neznámo.
Tvoje budoucnost. Jen čeká, až ji objevíš.
Tohle podělaný období už bude brzo jen vzpomínka.
A jestli tu budeš pořád trčet, rozhodnutí je na tobě.
A to, co zabíjí budoucnost, je strach.
Tos mi ukázal ty.
Otázkou teda je, co bys udělal, kdybys necítil žádnej strach?
Zavři oči
a představ si budoucnost, jakou si přeješ.
A až je otevřeš,
to bude tvoje rozhodnutí.
A Brette, to co jsem tehdy řekla, jsem myslela vážně.
Doufám, že dostaneš, co chceš.
Brette, zlato, potřebujeme, aby ses co nejrychleji vrátil domů.
Pospěš si. Teď hned.
Konečně!
- Marheem jede. - Marheem jede.
Marheem jede, to je ta naléhavá situace?
Brette, máš možnost vytrhnout vítězství ze spárů prohry.
Harvard nadchla tvoje iniciativa.
A tvůj seznam.
Chtěj, abys napsal esej o tom, co ses naučil.
- Co? - Jo a
Barry si myslí, že dcery děkanky jsou tebou posedlý.
- Počkat, nejsem ani... - Ani co?
Jaký „Nejsem ani?“ Proč nám říkáš nějaký „Nejsem ani?“
- O co jde? - Já jen...
Zvažuju a přemejšlím o všem, co chci sám pro sebe.
Jde pořád o to, že miluješ basketbal a nesnášíš klarinet?
Ne, mami! Jenom...
Jde o mou budoucnost a o neznámo.
Jo, snažíme se tu zbavit toho „ne“ na začátku
a změnit to na „známo“. O to jde.
Tati, chci říct...
Mluvili jsme o tom.
Ano, mluvili.
Mluvili a vyslechli jsme tě, ale Brette, tohle je Harvard.
Ale...
Chci říct, možná ani nejsem...
- Vážně? Tohle je... - Brette.
- Vážně. - Tak jo, podívej.
Máme tu dvě cesty.
Za A, neodmaturuješ, nebo nepůjdeš na vysokou
a my budeme čelit právním a akademickým problémům
- příštích pět nebo šest let. - Anebo možná navždy.
A pak je tu možnost B, kdy napíšeme... Ty napíšeš skvělou esej,
dostaneš se na Harvard a pak se ohlídneš za možností A a slušně
se usměješ a ukážeš jí prostředníček.
Když to řeknete takhle, ani to nezní jako možnosti.
- Přesně! - Pojď! To zvládneš.
Hlavní je téma.
Tak jo.
Zdolání strachu, nalezení hlasu,
- pomáhání ostatní dětem. - Nuda.
Harvard na všechno tohle sere.
- Ale říkali... - Koho zajímá, co říkali?
Jsou výdělečnej podnik. A nedávaj ti tu šanci,
- protože si ceněj toho, cos udělal. - Ne?
Brette, nebuď idiot. Tvoji rodiče tu dřou.
Dobře a o co jim jde?
- Zastavit to tvoje malý hnutí. - Fakt?
Určitě jsi na ně zčásti zapůsobil,
ale stal ses hlasem odporu,
burcuješ davy lidí proti utlačovatelům.
Jejich vzdělávací komplex byl unesen
a změněn na tiskárnu peněz.
Soukromý školy, platby za učitele, poradce, přípravný materiály,
online kurzy, testy, přihlášky,
to všechno k začlenění dětí od čtyř do osmnácti do tý mašinérie.
Tahá to prachy z rodičů a nahání tě to do institucí,
ve kterejch za vysokoškolskej titul dáš čtvrt milionu dolarů.
- Kus papíru. - To by mohlo být naše téma.
Jseš mimo?
Systém je nedokonalej, Brette, ale je to systém.
- Nesnaž se ho měnit, využij ho! - Já ne...
Já nevím, co říkáš, Marheeme, a vůbec jsem nespal
a posledních pár tejdnů bylo na hovno,
tak mi to prosím vysvětli a řekni mi, co mám napsat. Prosím.
Vždyť jo, Brette, ale napřed se musíš probrat.
Posledních 15 let jsi to dělal správně.
Hraj tu jejich hru, získej titul z Harvardu
a pak si můžeš s životem dělat, co se ti zamane.
Chceš dělat, co se ti zamane?
Chci v životě dělat, co se mi zamane.
Fajn. Tak se kaj.
- Cože? - Tvoje téma je lítost.
Uvědomuješ si, že poslední tejdny byly epickej přešlap,
chvilkovej behaviorální přešlap,
vyvolanej ujetou nehodou, ke který došlo během incidentu,
do kterýho tě zatáhli tvoji kamarádi, a je ti to líto.
Lituješ toho.
Chceš zas napravit svůj život a Harvard je k tomu to správný místo.
Tak jo. Dobře.
Jo, životní přešlap.
To můžu napsat.
Kancelář přijímací komise, Univerzita Harvard, Cambridge, MA
Drahá přijímací komise, Jedna chyba.
Po 17,7 let bylo vše v pořádku, a pak přišla chyba.
Co to dělá?
Přemýšlí. Určitě přemýšlí.
Ano. Nemělo by to probíhat před počítačem?
Brette?
Jak jde ta esej?
Dobře.
Kdy bude k přečtení?
Brzo.
Mohl by sis sundat brýle? Chci ti vidět do očí.
Jsi v pořádku?
Jo, v pohodě, tati. Jsem v pořádku.
Neděje se něco, o čem bychom měli vědět?
Ne.
Doděláš tu esej včas, viď?
Co? Mám to slíbit?
- Neuškodilo by to. - Jo!
Brette!
- To je ten slib? - Myslím, že...
- Tak jo, úsměv! - Počkat! Ještě já!
- Kámo, jsem na tebe tak hrdá. - Bezva.
- Je to bezva, co? - Tak jo, mami!
- To stačí! - Milujem tě!
GRATULUJEME, MATURANTI!
Tak jo! Ahoj!
- Tak zatím, Stace! - Měj se!
Jo, je to šílený.
- Pěknej hábit, maturanti. - Tady je!
Viděls to? Rituální svoboda!
Ne, zrovna jsem přišel. Ani nevím, jestli smím být na kampusu.
Napíšeš tu esej a dostaneš se z toho.
Jo.
- Hele, za chvíli přijdem. - Dobře. Bavte se.
- Gratuluju. - Díky.
Prej se vzdáváš seznamu.
Jo, Harvard se dost těžko odmítá.
Chápu.
Pokud ses tak rozhodl, jsem ráda.
Jo, já taky.
Hele, můžem si vyjít, než odjedeš do Evropy?
Já vlastně odlítám dneska.
Neříkalas, že máš dva týdny?
Věci se mění. To se stává.
Musím jít.
Hodně štěstí. Vážně.
Jen tak. Životní chvíle, jak tvůj táta říkává.
- Odjíždí dneska. - Jo, bude přespávat u cizích lidí.
Je to na nic.
A Steve ji zažaloval za to auto.
Proč mi nic z toho neřekla?
Brette, no tak. Byls nejlepší student.
K čemu ti to je, když ti tohle nedojde?
Nemůžeš se toho zbavit. To víš.
Jo, vím, jak internet funguje.
Pošlu ten dopis na Harvard.
Poslouží jako projev lítosti
a oddělí mě od toho hnutí.
Tím to ale neskončí.
- No, ukončí to moje zapojení. - Vyvolalo to i dobrý věci.
Víš, že se mi nemusel zhroutit život, aby ses přiznal?
Kámo, seber se.
Myslíš, že jsem jedinej, kdo našel odvahu čelit strachu?
Ne, dodal jsi odvahu spoustě lidí. To má váhu.
Brette, jak jde... Ahoj, Clinte.
Zdravím, paní Blackmoreová. Jsem na odchodu.
Můžu si to přečíst?
- Ne, ještě ne. - Proč?
Dělám na tom.
- Víš, že to musíš brzo odevzdat. - Já vím.
- Kdy?
Brzo.
Zejtra.
Nezazdíš to, že ne?
- Mami! - Tak jo, promiň.
Čau, brácho.
Páni.
Měls pár drsnejch tejdnů. Do hajzlu.
- To je celkem přesný. - Jsou chvíle, kdy si říkám,
- kdybych nešláp na tu trubku... - Kámo, nech toho.
Nech toho.
Kámo, my dva jsme jak metafora na život, víš to?
Narozeni ve stejným městě,
chodili jsme na stejný školy a dělali stejný sporty.
A teď se chystáš odjet
a žít ve velkým. Ivy League a mega finanční úspěch.
Možná.
Já nevím.
A co ty? Druhá půlka metafory.
Znáš mě.
Začnu pracovat pro tátu, přidám se k instalatérským odborům,
vydělám sto táců ročně.
Surfování, večírky, prostě žít.
- To nezní špatně, kámo. - Jo, to fakt ne.
Jsem nadšenej.
Je to ten, kdo si myslím?
Jo, to je Dee.
Tomu se říká upadnout v nemilost. To je tvůj varovnej příklad.
- Co tím myslíš? - Kámo, ta zeď.
Než ta škola vybouchla, byli jste skoro identický.
Co?
Dee. Douglas Ebeyer.
Tak před 20 lety byl nejlepší student.
ZEĎ PREMIANTŮ
Kámo, byl jako ty.
„Jsem šťastný, našel jsem přátele - Jsou v mé hlavě.“
Drahá přijímací komise Harvardu,
všichni mi říkají, že přijetí na vaši školu je prvním krokem
na cestě za garantovaným úspěchem.
A i přesto nemám ponětí, co to znamená.
Je řeč o penězích? O dobré práci? O sídle v sousedství dalších sídel?
Můj táta říká, že úspěch je dosáhnout svého pravého já.
Kolik rodičů se tím ale opravdu řídí?
Rodiče a školy ignorují důkazy o tom, jak vychovávat šťastné děti,
a pak očekávají, že budeme šťastní, anebo nás nutí, abychom byli nešťastní jako oni.
JAK VYCHOVAT ŠŤASTNÉ DÍTĚ
Studie ukazují, že adolescenti jsou noční tvorové.
Náš biorytmus nás nutí ponocovat a vstávat pozdě,
a i přesto škola stále začíná v 7:45.
Studie také ukazují, že průměr známek a normované testy
nejsou přesným měřítkem budoucího akademického nebo profesního úspěchu...
ADMINISTRATIVNÍ BUDOVA DOKONČENÍ - 2020
...a i přesto se tím školy řídí.
Mohl bych ještě pokračovat, ale už to chápete.
Proč se tedy systém nepřizpůsobí? Řeknu vám proč.
Protože systému více záleží na sobě samém než na budoucích generacích.
Bylo od vás milé, že jste mi dali tuto příležitost,
abych se vyhrabal ze dna. A za to jsem vám vděčný.
Ale ničeho nelituji.
Cítím opak lítosti.
Systém odměňuje ty, co se řídí pravidly a co píší testy.
Promujeme, vyděláváme, máme děti a to se pořád opakuje.
Roky jsem myslel, že mé sny nejsou důležité,
že musím zapadnout do tohoto mechanismu.
Kamarád říká, že strach zabíjí budoucnost.
Zabíjí honbu za neznámem.
Nakonec jsem zjistil, že je to pravda.
Vydal jsem se na neprobádané území bez vyjetých kolejí.
Netuším, kam mě to zavede,
ale určitě se dostanu někam, kam bych se
skrze vaši instituci nikdy nedostal.
Rád bych vám
tedy poděkoval za nabídku
ale ve vší úctě říkám:
Seru na to. Harvard není nic pro mě.
S úctou, Brett Blackmore.
Seru na to.
S otcem jsme se tak moc snažili.
Každý měl děti. A my?
Potraty.
A tak když jsme konečně měli tebe, byl jsi pro nás
vším.
Vzdala jsem se architektury a přijala jsem roli mladé matky z Westside
a milovala jsem to.
Ale při tom všem jsem
nějak zapomněla, kdo jsem.
Začala jsem žít skrz tebe, protože všechny ty roky jsem
žila pro tebe, a když tuhle roli přijmeš,
nic není důležitější, než jak je tvoje dítě vnímáno,
protože tak všichni vnímaj tebe. Je to měřítko úspěchu a to je
na nic.
Můj táta by řekl:
„Těžší volba je ta správná.“
Taky jsem ti to říkala, viď? Kdyžs byl malej.
Nečekala bych, že to platí pro mě.
A po přečtení tý eseje, co jsi poslal,
jsem si vzpomněla, že jo.
Nikdy jsem nevěděl, proč se máma vzdala architektury.
Byla velmi talentovaná.
Byla jsi.
SEZNAM „SERU NA TO“
To je fajn. Když to dáš sem.
Kdo je to?
Jessico, ať je ulice volná,
a jestli tu někdo nemá co dělat, dej vědět.
Šéf mého PR.
- Ty máš někoho přes PR? - Jo.
Moc děkuju.
Prodávaj je.
- Náklaďák s ledovou tříští. - Není to pivo, viď?
To je kombucha.
Jdem vydělávat prachy.
Ty vado! Podívejte!
Tři miliony sledujících.
A mojí esej sdílelo deset milionů lidí.
- Co? - Jo.
Vezmu si kalhoty, vydržte.
Zrovna jsem měl konferenční hovor s Harvardem.
Pane Brooksi, omlouvám se. Vím, co chtěli slyšet, ale musel
- jsem říct pravdu, - Jsme hrdí.
Jestli jsi přišel říct, že to podělal,
- tak to... - Počkej.
Ve všem s tebou souhlasí.
Jsou si vědomi problémů se systémem.
Počkat, co to...
Co tím myslíte?
Jsi přesně ten typ člověka, kterého Harvard chce.
Tohle určitě musí být sama děkanka Rileyová.
- Chce s tebou mluvit osobně. - Můj Bože.
Dostali jste syna na Harvard.
Haló?
Jo, tady...
Haló. Hej.
Jo.
Taky mě těší.
BRETTB_247 A CLINT NĚCO PŘIDALI DO SVÝCH PŘÍBĚHŮ
Jde o to, že tahle generace nepotřebuje hlas,
protože každej má svůj.
REAKCE POSLÁNA
SDÍLET POLOHU BRETT
MALLORCA, ŠPANĚLSKO SDÍLET POLOHU
Brette, stal ses hlasem generace.
O tom nevím, jestli jsem se něco naučil, tak to,
že tahle generace nepotřebuje hlas, protože všichni máme ten svůj.
To je na osmnáctiletého duchaplné.
Ne, ani ne, je to jen realita naší generace.
A nemluvím tu jen o sobě. Chci říct
týká se to všech, co tu jsou. Obzvláště jich.
S těmahle byste měli mluvit.
- Fakt, promluvte si s nimi. - Vy všichni jste tvůrci toho seznamu?
Kámo, uvědomuješ si, čeho jsi dosáhl, že jo?
Dokázal jsi něco, co se povedlo jen hrstce lidí.
- Za víc než šest milionů let. - A co?
Začal ses neskutečně virálně šířit.
- Jsem na tebe hrdej. - Díky.
Hele, chceš mi pomoct? Myslím doopravdy.
Nejsem tady na slunci jen tak.
- O co jde? - Něco potřebuju.
- Do hajzlu, teď hned? - Teď hned.
- Můžeš! - Jistě, že jo! Jsem tvůj člověk.
- Jedem. - Dej mi ty klíčky. Pojď.
Tak jo, holka, ukaž. Dobrý? Sundej to.
Tvoje vlasy...
Lodě se blíží. No tak, holky.
Lodě se blíží.
Pojďte, holky. Důležití klienti. Lodě se blíží.
Ahoj.
Říkala, že to není tak zlý. Jen se nás drž.
Chceš tohle?
To jsou naše vyhlídky.
Ta jachta může být plná chlípných miliardářů
nebo příležitostí a odrazových můstků.
Je to na tobě.
Ne, tyhle sračky už jsem viděla. K tomu jsem se neupsala.
Ale podepsala jsi to. Budeš potřebovat právníka, aby ses dostala ven.
Chtělas někdy říct: „Seru na to?“
Já? Každej den. Někdy každou hodinu.
Ale i tak to nejlepší, co můžeš udělat,
je nastoupit na loď.
Díky.
To je ono?
Kdy se vrátěj?
Ráno. Příští týden. Některé až v říjnu.
Do hajzlu!
Díky.
Ten přijel za tebou?
Jo. To jo.
Každej rok to samý.
- Co tu děláš? - Já? Spíš bych se měla ptát tebe.
Ženu se za svou...
Ženu se za tebou.
Jo? A jak ti to jde?
Nevím, to mi řekni ty.
Možná malej stalking?
Ne. Je to tak akorát.
Fajn. Něco se o mě právě otřelo.
Musím odsud vypadnout.
Počkat, ty ses fakt vykašlal na Harvard?
- Jo, vykašlal. - To byl tvůj sen.
Zeptali se, jestli to chci o rok odložit.
- To je paráda. - Řekl jsem ne.
- Nabídli mi stipendium. - Co?
Zase jsem řekl ne.
Po tom jsem musel křísit rodiče. Oba se začali naráz dusit. Vážně.
Pak mi nabídli hostující profesuru.
Nějakej externí učitel, nebo tak něco.
- To mi přišlo docela bezva. - Jo, to je fakt bezva. Super.
Možná.
Propašuješ někoho do pokoje?
To je trochu opožděný.
Fakt?
Jedna chyba.
Nic víc. A zničila všechno.
Díky tomu jsem ale zjistil, že pravým vrahem je strach.
Někdy prostě musíte říct ty tři neškodný slova a...
Největší výhru si dnes v Kalifornii
vyzvedl bezdomovec Douglas Ebeyer.
Podle všeho použil k výběru výherních čísel algoritmus.
DEE POUŽIL SVOU VÝHRU K ZALOŽENÍ PROGRESIVNÍ SOUKROMÉ UNIVERZITY
BEZPLATNÁ, BEZ ZNÁMEK A VŠICHNI JSOU VÍTÁNI
DOUGLAS EBEYER 850 MILIONŮ DOLARŮ
JEHO ALGORITMUS JE STÁLE TAJEMSTVÍM
CLINT STÁLE ČEKÁ S TÍM, ABY OTCI ŘEKL, ŽE JE GAY
TÁTA: PŘIJDU POZDĚ. VEČEŘE V TROUBĚ.
JO A VIDĚL JSEM VŠECHNY TVOJE PROFILY ZE SOCIÁLNÍCH SÍTÍ.
I TY TAJNÉ.
A NEMŮŽU TĚ MILOVAT VÍC. TÁTA
LES SE STAL JEDNÍM Z NEJLEPŠÍCH INSTALATÉRŮ V LOS ANGELES
KDYŽ MÁ ČAS
STACY SE OD PYRAMIDOVÝCH ŽERTŮ PŘESUNULA
K VYSPĚLÉ ROBOTICE NA UNIVERZITĚ V SANTA CLAŘE
NICO JE ODHODLÁN VYUŽÍT SÍLU SVÉ GENERACE
KRISTEN A JEFFREY PŘIJALI HNUTÍ
Mám jedno. Připraven?
Plout kolem světa.
- To je bezva. - Je to dobrý.
Tak jo, jdu na to.
Odpálit vítězný grand slam v sedmém zápase Světové série.
To ne. To nemůžeš dávat na seznam.
- Popírá to logiku a přírodní vědy. - Je to můj seznam.
Já vím, zlato, ale ne, není to fyziologicky možný.
Tak jo.
- Jít na nudistickou pláž s touhle. - Počkat, proč jsou všichni nahý?
Promiň, ale to se mi nelíbí.
- Já to nahraju. - Můžeš to smazat, ne?
Hotovo.
- Je to veřejný. - Kašlu na to.
Tak jo.
- Je to tak osvobozující. - Jo?
- Jsi v pořádku? - Uvidí to lidi z práce.
Uvidí to celej svět.
- Počkej, tady... - Prokrista.
- Ne. - Dobře.
- Volej Brettovi. - Volej Brettovi.
BRETT A KAYLA CESTUJÍ PO SVĚTĚ
ODŠKRTÁVAJÍ POLOŽKY ZE SVÉHO SEZNAMU
Kdes to vzala? Je to zaplý? Svítí to?
- Je. - Co?
Není tam světlo. Denní světlo.
- Připraven? Tři... - Myslím světlo kamery.
Dva...
Zlato, je to video, ne fotka.
A DOOPRAVDY SE ZAMILOVALI
Překlad titulků: Tomas Cipro