Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ați visat vreodată
că faceți o greșeală stupidă și vă distrugeți toată viața?
Eu mă aflu în acel punct.
Doar că e aievea.
Nu am cum să opresc ce urmează să se întâmple.
Ani de pregătire, zeci de mii de ore,
totul se năruie într-o clipă.
În acest ultim moment, am doar un gând...
iar acela e...
Am pus-o!
Vreți să știți cum am ajuns aici? O să vă arăt.
CU 24 DE ORE MAI DEVREME
HRĂNEȘTE PEȘTELE TRIMITE-LE UN MESAJ PĂRINȚILOR
VIITOR
MĂSURAT. DA, AM MĂSURAT
CREZI CĂ GLUMIM?
Alertă. Am detectat mișcare în curtea din spate.
- Elsa, ce? - Alertă.
Am detectat mișcare în lateral.
- Elsa, jaluzelele! - Ridic toate jaluzelele.
Nu, Elsa! Coboară jaluzelele!
Închid toate jaluzelele. Alertă.
- Mișcare detectată la ușa din față. - Elsa, taci.
Alertă. Mișcare detectată la ușa din față.
Rahat!
- Elsa, stinge luminile! - Sting luminile.
Rahat!
Brett! Uite, ponei.
Mai știi? Ca în clasa a treia, dar acum e altfel.
- Da. E multă bere. - Brett, îți place să te costumezi?
Învățam.
S-au luat deciziile. E-mailurile pleacă mâine. Ce rost mai are?
Nu știu. Doar...
Bună, Kayla.
- Stace, fără platforme de socializare. - Ce? Dar arăți atât de...
N-am o obsesie, prieteni. Pe bune.
N-ai fost haios din clasa a șasea,
până acum, cu halatul ăsta.
Părinții mei vin în 12 ore. Înțelegeți, nu?
Tocmai asta spuneam.
- Ce? Că nu sunt obsedat? - Nu. Că mai avem...
unsprezece ore și 45 de minute de băut.
Și noi te iubim!
Hai, Bretty!
- Haide! - Bine, hai!
Stați așa! Vă rog, să ținem petrecerea la parter. Mulțumesc.
- Hai! - Stați!
Nu. Am spus să nu postăm, Stace.
- Ce faceți? - Ce?
Am spus să nu postați pe platforme sociale.
- Bună, Kayla. - Salut!
Dau iama în lucrurile tale.
Serios?
Glumesc. Îmi aștept rândul la baie.
Dar nu e... nu e nimeni. Nu e niciun rând, dacă vrei...
- Poți să intri. - Da. M-ai prins.
Am găsit asta și am rămas uimită. Suntem noi! Mai ții minte balul?
Nu știu de ce-i acolo.
- Întâmplător. - Mi-a plăcut.
Etichetă, reguli. Totul e simplu.
- Mi s-a părut perfect. - Da. Și mie.
Serios? Ție?
Nu. De fapt, nu...
Mi s-a părut cool, haios. Tu ai fost foarte cool.
Eu?
Mereu ai avut maniere alese.
Credeam că mă vei invita la dans când mai creștem.
Ai crezut asta?
Oricum, nu m-am mai dus la baluri. Tu?
Da, nu. Da. N-am fost la baluri.
Nu credeam că vei da o petrecere.
Nu e tocmai petrecerea mea...
Nici măcar petrecere. E a lor.
În casa ta.
Da. În casa mea.
Ai o latură rebelă, deși lumea nu crede.
- Ce? - Salut, fato. Ești bine?
Bună.
Cheamă-l pe Clint în camera părinților tăi.
Ce?
Cheamă-l în camera părinților tăi.
Nu, Stacy. Nu aveți voie acolo!
Doamne, concentrează-te asupra camerei tale.
Stai.
- Un punct de cotitură în viață. Notează. - Hai odată.
Stai o clipă, Stai așa.
Brett, vreau să închin un pahar.
Ai făcut totul cum trebuie în acești 17 ani.
Te-ai pregătit pentru fericirea care te așteaptă.
- O medie de 4,65... - Mulțumim, Marheem Tutorials.
- O mie cinci sute nouăzeci la evaluare. - Mulțumim, Infinite Futures Prep.
Doar o întrebare greșită care te dă peste cap...
Dar are un renume național la clarinet. Un instrument de suflat.
Am avut o strategie foarte bună.
Exact. Cum spuneam mereu, să devii cu adevărat tu însuți,
să-ți atingi potențialul, asta înseamnă să ai succes.
Succesul aduce libertatea. Iar cu libertatea vin
- …lucrurile bune. - Tată!
Putem să mergem mai departe?
Haide!
Da!
- Da! - Admis la Cornell.
- Mergem la Cornell. - OK.
Așa. Următorul.
Doamne, am intrat la Yale! Mergem la Yale!
Internatele alea în formă de căsuță! Merg și eu!
Și Penn! Și Dartmouth! Suntem foarte buni!
- Așa. Brown! - Brown.
Brown! Hai și cu ultimul. E Harvard.
Acolo. Deschide-l.
Vai... stai. Ești pe lista de așteptare la Harvard.
- Ce? - Dar Harvard.
Fii serioasă! Șapte din opt. E uimitor. Cât ne dă?
- Opt sute șaptezeci și cinci. - Da, 875!
Uite matematicianul din el.
Felicitări!
- Ce faci? - Salut.
- E nouă? - Nu-i da satisfacție.
- Nu pot să-l ignor. - Ba da, poți.
Pur și simplu șterge tot scenariul care te deranjează, da?
Supraveghează casa?
- În linii mari, da. Ce ai auzit? - Nu contează.
E rău?
- Spune-mi sau mergi pe jos. - Bine. Dar rămâne între noi.
- De ce? - Nu vreau să fiu de-ăla.
- Din care? - Care a intrat la Cornell.
Și Yale, și Columbia, și Dartmouth, Penn, Brown și Princeton.
Îți bați joc de mine? Astea-s cam toate.
Harvard nu. Lista de așteptare.
Deci, un ratat.
Noroc că ai mers pe sport.
N-ai avut de-a face cu... ciudățeniile astea.
Nu ți-a ieșit cu una. Nu te plânge pentru toate.
- Nu întreba, nu discut. - Wisco și Tulane? Haide!
Pe listă.
- Tu? - A intrat la șapte din opt.
Ce tare! Bine, dar care te-a respins?
Harvard. Pe listă.
Pe listă la Harvard. Ratat, nu? Total.
- Notoriu. - Clar.
- Desăvârșit. - Total.
Doamne, am înțeles.
Intri la Wisco sau la Tulane. Nu ajungi la colegiu cu notele tale.
Nu știu. Mă încurcă media, absențele. Toată lumea mă încurcă.
Nick, câte căsuțe de etnie ai bifat în cerere?
- Patru. Plus altele. - Visul celor de la admitere.
Hărțuire.
Tu, uite acolo.
LICEUL CALI, PANOUL DE ONOARE
Termină.
Bună dimineața, elevi.
Azi e o zi mare pentru cei din ultimul an și sperăm că aveți vești bune.
Am primit deja vești de la părinții unui elev
care a fost acceptat la șapte din opt facultăți de top.
Felicitări șefului nostru de promoție, Brett Blackmore!
Bravo!
Sunt mândru de tine!
- Mișto, frate! - Mulțumesc.
Pari fericit.
- E atât de evident? - Da.
Sunt fericit. Doar că ai mei au sunat la școală să se laude.
- Da, am... - Au sunat și la radio.
Și dau o petrecere cu prietenii lor.
Partea cu radioul e ciudată.
- Da. - Dar se va termina.
- Apoi pleci. - Am o întrebare.
Sunt de-ăla care doar a învățat patru ani?
Da, cam așa.
- Deci am pierdut liceul? - Cum adică „ai pierdut liceul”?
Nu știu, ai zis că nu credeai
că pot da o petrecere și că sunt puțin rebel...
Glumeam. Îți amintești?
Cui îi pasă ce cred alții?
Mie nu. E clar.
Nici ție, nu?
- Nici ție nu-ți pasă ce cred alții. - E atât de evident?
Nu te-am întrebat. Ai primit vreo veste?
- Da, am intrat la primele două. - Excelent. Unde?
Nu contează. Oricum nu-mi permit.
- Poți solicita ajutor sau ceva. - Am un alt plan.
- E secret? - Poate că da.
Poate că nu. Depinde.
Depinde de ce?
Te las să-ți dai singur seama.
CAUTĂ PRIETENI KAYLA DISTRIBUIE LOCAȚIA
CANALUL ȘASE ȘTIRI
- Tu ești Brett Blackmore. - Nu, îmi pare rău.
- Aproape. - Fir-ar!
- Îl știți pe Brett Blackmore? - Tipul e o legendă urbană.
Da, nu iese din casă, învață mereu. Un plictisitor.
Unul dublu din partea casei pentru tocilar.
Gura. M-ai depășit la test și mergi la Santa Clara.
- Mă urmărești? - Poate.
Frișcă dublă pentru Clint. Toping personal mai târziu.
Stace, iarăși pactul? Aia a fost acum doi ani.
Pactul e pact. Și suntem la sfârșitul liceului, deci...
- O să facem... știi tu. - N-o mai face să te implore.
Să ieșim prin spate.
- Pe curând. - Pa.
VICTIMA UNEI SOCIETĂȚI NEPĂSĂTOARE
- Cumpără bilete la loterie cu banii ăia. - Fii serios.
De două ori pe săptămână. Cică are un sistem.
Poate e un geniu.
- Salut. - Ce faceți?
- Intrăm în vară, Dee. - Mulțumesc.
Băieți!
Rămâne valabil pe diseară?
- Am muncit pe rupte la asta. - Desigur. Glumești?
- Sută la mie. - Mulțumesc.
Am un proiect la chimie.
Fii serios. Cursa s-a încheiat. Ai câștigat de departe.
Te rog, B.B. Nu mai pierdem anii de formare.
Ai și tu o seară de șotii în toată viața, Brett Blackmore.
- Nu ratezi așa ceva. - Corect?
Zău așa! Las-o naibii!
Asta e. Ați auzit cele două cuvinte?
Ele însele par inofensive.
Dar împreună sunt radicale.
Nu știam asta atunci. Mă gândeam doar
că au dreptate. Poate că era timpul să las de mine și să spun...
- Bine, poate. - Ăsta da angajament.
Dacă a meritat? Categoric. Fii serios.
Și te-ai gândit la toate.
Dacă știam, nu-l mai ajutam, nu?
Am dreptate? Amice, te iubesc!
Felicitări familiei Blackmore!
- Bravo! - Mulțumesc.
- Noroc! - Noroc!
Când urmăm noi, voi fi la plajă în Cabo.
- Cu paharul în mână. - În ambele mâini.
Pot s-o facă singuri.
Desigur, ajută faptul că deja au intrat.
Sunt la gimnaziu.
Barry să-și țină fundul în Consiliul Consultativ
- …eu mi-l țin în Cabo. - Și ce fund are!
Nu te învinovăți.
La Harvard e greu dacă părinții nu au terminat acolo. Nu e corect.
Îmi pare rău. Nu știu ce s-a întâmplat. Am tras sfori.
- Pe bune? Cât de mult? - Foarte mult.
Nu te-a invitat chiar decanul Riley să faci parte din comisie?
Da. Nu sunteți prieteni apropiați?
E Harvard. Au propriile lor metode.
E pe listă. Sunt sigură că va intra.
- E un tânăr minunat. - Da, mulțumită nouă.
Pe ce loc o fi pe lista de așteptare? Unu? Doi?
- Poate trei. - Din păcate, nu contează.
Cei care intră la Harvard nu renunță.
Nu știam asta. Pe bune?
Ce știm noi, școlite la stat, despre facultățile de top?
Dumnezeule! E tot ce pot să spun.
Ce faceți, îi dați Adderall copilului?
- Da. Nu facem toți la fel? - Ar trebui.
Mișto.
Trebuie să capitalizați asta. O carte, un blog, orice.
Brett, nu vii jos? Toți vor să te vadă.
- Mamă... - Sunt prieteni.
Te știu de mic. Cinci minute, cât să-i saluți.
Fă-o pe Suzanne Brooks să se simtă inferioară.
- Știi că o urăsc. - Poate. Dar am un proiect la chimie.
Bine. Dar vino până nu pleacă.
Mai ales ea.
CLINT: O poznă de ultim an. Ar trebui să fim toți aici.
Deci, ăsta e 31-A. Trebuie să se cupleze cu B.
Nu vă urcați pe el, da? Nu vreau să se prăbușească sau ceva.
Donnie, fii serios. Eu l-am proiectat. Eu însămi.
Cine îl demontează?
Asta e ideea, Donnie. Mai vrei pizza?
- Mă crezi idiot? - Nu.
- Sigur că mai vreau pizza. - Bine.
- Stace, arată uimitor. - Nu-i așa?
Uimitor. Ăștia sunt...
Da.
Așa.
LICEUL CALI LEII DE MARE
Sanctuarul secret.
Atenție, soldații mei.
- Poți? - Va fi tare.
Secretul sanctuar secret.
ARHIVE 1971-1975
Totul e aici. Unde-s notele părinților mei?
La naiba!
- Les, ce faci? - E cumva...
- Mi s-a subțiat vocea? - E gaz! Ce naiba, Les?
Doamne, opriți gazul!
- Cum se închide asta? - Închide-l!
Încerc!
- La naiba. - Cheamă ajutor!
Bine. Mă duc după ajutoare!
Epic.
Cred că vocea mea e mai groasă, nu mai subțire.
- Dă-te jos! - Da.
Ziceai că nu urcați!
Da. Își fac niște poze.
- Aici erai. - Avem nevoie de tine. Acum!
- De ce miroase a gaz? - Acoperă-ți gura.
- Bună. - Salut.
Sunt prezervative?
- E o vedetă porno? - Tata le primește la cutie.
- Ce contează? Ce să facem? - Deschide ferestrele! Pe toate.
Nu se deschid.
- Brett, nu se deschid! - Ușile! Deschide tot.
Am pus-o rău de tot.
Ce naiba faci?
Putem face ce vrem ca să salvăm școala.
Nu mai pot face asta. Încep să amețesc.
Trebuie să ieșim de aici. Haideți!
Mai repede! Haideți!
Haide!
Da!
Știi ce se întâmplă?
Aerul rece intră prin ferestre.
Asta împinge metanul ușor în sus, contractându-l tot mai mult.
Aerul rece reduce temperatura,
asta stabilizează gazul
și dispersează tot mai mult aer.
Dar cea mai importantă e scăderea temperaturii.
Mă sperii. O să sun...
Deoarece se va face tot mai rece până când ceva...
se aprinde și atunci...
Am belit-o!
O interesantă răsturnare de situație în Pacific Palisades.
Brett Blackmore...
EXPLOZIE LA UN LICEU
...acceptat la mai multe facultăți exclusiviste,
este azi suspectat că ar fi aruncat în aer clădirea administrativă a școlii.
Rămâneți cu noi pentru mai multe amănunte.
Am reușit să obținem un cadru de pe serverul topit.
- E neclar. - Dar evident.
Era doar o glumă.
Nu mesele de picnic erau gluma?
Da, dar am introdus niște date.
„Noi” fiind?
Mulți oameni au introdus date în timpul liber ca să obțină credite.
Mă pricep la computere.
Deci mai erau și alții în birou?
Nu. Doar eu. Deja am spus asta.
Doar eu și mă pricep la computere.
Voiam să intru în birou și să...
Să fac un portal ca să ia toți nota zece.
De unul singur. Fără ajutor. A fost ideea ta?
De unul singur.
Nu pare credibil
că ai putea face asta singur.
Asta îți poate afecta toată viața.
Totul se poate schimba pentru... noi toți.
Știu asta.
Sunt toate?
Toate șapte.
Trei ore.
Dar toți au spus: „va fi analizat ulterior”.
E un fel politicos de a spune „nici vorbă”.
Îmi anulez ședința pentru carte. Și oamenii ăia pe blog...
Unde ți-a fost capul?
- Mă duc la Clint. - Nu.
Bine. Poate că e bine.
Să ne mai suni, bine? Des. Te rog.
- Harvard n-a zis nimic. - E pe listă.
Nici nu se obosesc.
Mergem la Barry și sărim pe el.
Am făcut asta. A făcut ce-a putut.
- L-ai auzit. - N-a fost motivat bine.
De-ar fi motivat, ar face mai mult.
Are o slăbiciune pentru mine.
Te referi la chestia aia cu jacuzzi din Palm Springs?
- A fost din greșeală. - N-a fost din greșeală.
- Chiar sugerezi să... - Să facem orice să îndreptăm situația?
Pentru fiul nostru? Pentru noi?
Vrei să renunț la 18 ani și chiar la nouă luni
de sacrificiu corporal al meu, ca să pierd acum?
Deci te oferi cuiva ca să meargă băiatul tău la facultate...
Sugerez să-l motivăm cum se cuvine.
- Atât. Sfârșitul enunțului. - Deci vrei să i te oferi.
Doamne, da. Mă ofer. Ai priceput.
Care sunt șansele ca poza ta să fie singura
- recuperată de pe cameră? - Cam puține.
- Vrei să știi ce cred ei? - Te presează?
Nu contează. Nu-ți stric șansele. Sau ale lui Nico de pe lista de așteptare.
Nu trebuie să faci asta. Cu toții am fost acolo.
Și voi ați fi făcut la fel pentru mine.
Timpul trece. Și vom merge la școli separate.
Dar tot vom rămâne prieteni.
N-ai respectat o promisiune din a zecea.
Accept termenul din baseball. A fost mișto.
- Mulțumesc. Îl merit. - Respect.
E nasol ce ți se întâmplă.
Cu siguranță.
Mătușa mea spune că, uneori, universul ne dă mai mult decât putem duce
ca să ne dezvoltăm emoțional.
- Pare o chestie deșteaptă. Cred. - Nu știu. E ciudată.
Mai ții minte chestia din seara aia? Cu balul?
Ai crezut că te-aș invita la dans.
Vrei adevărul?
Cândva scriam întruna „Dna Kayla Blackmore”
cu litere mici în jurnal.
- Serios? - Da, eram într-a șasea.
Fiecare ne-am văzut de drum.
Îmi amintesc că miroseai a săpun irlandez.
Eram obsedată, bine? Făceam patru dușuri pe zi.
Aveam picioarele de două ori mai mari decât ale tale.
Da. Și nu erai priceput cu ele.
Erau ca niște labe de înot. Ce era să fac?
- Vreau să mă întorc la San Juan. - Doamne!
Pot să-ți zic ceva?
- E ciudat? - Poate.
Știu și eu, îmi amintesc...
că ne țineam de mână...
te țineam de umăr. A fost...
cel mai apropiat moment cu o fată.
- De ce n-ai spus nimic? - Nu știu. Părea...
- Parcă te pândeam. - Puțină pândă nu strică.
Dar dacă sunt obsedat de tine de atunci?
Cred că e exact cât trebuie.
Brett, trebuie să-ți spun că viața mea e un haos.
Mă îndoiesc.
Totul pare frumos la suprafață,
dar știi cum e.
Nu cred că înțeleg ce spui.
Cu toții avem bagaje. Ale mele sunt mai întunecate și mai...
Ăsta da tupeu.
Spun doar că mi se rupe.
De bagaje.
- E tare de tot. - Sau o nebunie.
- E prima dată când mă simt liber. - E foarte tare.
Ce-a fost asta?
O datorie de la balul dintr-a șasea.
Cu tipul care a distrus școala?
N-ar trebui să fii la închisoare în loc să te plimbi pe aici?
N-ar trebui să fii într-un colț, să vapezi, Ted?
Ted?
Nu-mi amintesc să te fi invitat.
Da, sunt cu ea.
Cum spuneam.
- Plecăm. - Pe curând, căpitane.
- Părea... parcă te pândeam. - Puțină pândă nu strică.
- Pentru prima dată mă simt liber. - E tare.
Toți zic: „Fă ce ți se spune”, „Urmează-ți calea”.
Asta spun toți.
Cică o vei duce bine, dar știu ei cine suntem?
Știu ei ce vrem? O greșeală și totul se evaporă.
O porcărie.
Am în minte o listă cu lucruri pe care voiam să le fac,
dar m-am temut. Să vă spun ce-i pe listă?
Să vă spun ce-i pe listă? Vă spun. Urăsc clarinetul.
Am mai vrut să iau orice altă notă decât zece.
Să-i trag una în față profului de educație fizică. Să chiulesc!
Să fac salturi de la punct fix. Nu, aia nu. E superficial.
Dar poate sărituri cu coarda.
O călătorie. Mereu am vrut să merg în est.
Să merg cu motocicleta. Să cânt la chitară.
Să cânt cu alții. În turneu.
Să mergem în turneu cu trupa noastră.
Da, ar trebui să facem asta. Pe motociclete. Să ne întrecem.
În turneu. Perfect!
Dar mai ales, vreau să mă îndrăgostesc.
Vreau să cunosc dragostea adevărată.
Și s-o sărut pe aleasa inimii mele dintr-a cincea, Kayla Pierce.
Dar...
Da, am făcut asta deja. Am făcut-o.
Și am curajul să postez lista asta.
Minunat!
Fac o listă!
- Salut. - Brett, te-ai făcut praștie aseară?
- După ce-ai plecat de la Clint? - Cum adică?
Ai postat c-o iubești pe Kayla.
- Da, pe grupul nostru. - Nu.
- Pe public. - Ce?
Sau cineva a distribuit-o, dar are o mie de vizualizări.
Și s-o sărut pe aleasa inimii mele dintr-a cincea. Dar am făcut asta deja.
Am făcut asta!
BROOKS & BLACKMORE FINANCIAR
- Toate, în câteva ore. - La naiba.
Îmi... îmi pare foarte rău.
Toate, cu excepția lui... Harvard.
Bănuiesc că...
dacă n-a intrat, n-aveau motiv să reacționeze.
Barry...
știi ce îți cerem.
Am întocmit deja scrisoarea de susținere ca membru al comitetului...
- și absolvent, sunt legat... - Îți cerem o favoare.
Una imensă.
Și suntem gata să plătim pe măsură.
- Pe măsură? - Cu un gest de mărime similară.
Eu și... Kristen...
suntem gata să-ți acordăm orice îți dorești.
Nu cred că înțeleg ce spui.
Având în vedere...
- ...faza din jacuzzi. - A fost din greșeală.
Serios?
- Credeam că vom fi cu toții goi. - Nu. Te-ai aplecat peste ea.
Nu. Jetul era în spatele meu, iar apa îmi țâșnea în fund.
- M-am aplecat. Ea s-a mișcat. - Bine. Un subiect sensibil. Sensibil.
Să-ți oferi soția...
de parcă asta m-ar motiva.
Chiar te-ai gândit la asta?
Să fim sinceri. Mereu ai avut o slăbiciune pentru ea.
N-am avut. De ce te tot legi de asta?
Scuză-mă, asta e de fațadă sau e pe bune?
Bine.
Știi...
Sunt gata să uit această discuție.
Și sunt dispus să caut metode de a-l ajuta pe Brett.
- Mulțumesc. - Dar...
Nu vreau...
să fac sex cu soția ta.
Înțelegi?
- Da. - Mă exprim destul de clar?
Da.
- Doamne, Jeffrey, termină! - Mulțumesc.
- Termină. - Mersi.
KAYLA: Frumoasă listă...
BRETT: Da? Care parte?
KAYLA: Și eu am câte ceva pe lista mea.
BRETT: Serios? Cum ar fi?
CAUTĂ PRIETENI
- Unde mergem? - Spre nord.
- Da, văd asta. Mersi. - Cu plăcere.
E casa lui.
A cui?
A lui Steve, iubitul mamei.
Sunt împreună de opt ani.
Le place să bea până la inconștiență.
De obicei, ea cade prima, iar el vine să mă caute.
- A îndrăznit să... - Nu.
E ușor de calmat când e beat.
Mama ta știe?
Mi-a spus să tac și să nu-l provoc.
Aveam 11 ani.
- La naiba, Kayla. - Da.
Vrei...
să-l iei la rost? Îl înregistrăm și-l denunțăm.
Nu.
Ce faci?
Ceea ce m-am temut mereu să fac.
Înainte de postarea ta nu aveam curaj.
Asta e preferata lui. A lucrat șase ani la ea.
Ești sigură?
Brett, aveam 11 ani.
Da. Dă-i drumul.
Kayla, să mergem.
Târfo!
M-am simțit bine!
Ai dreptate. M-am simțit mai liberă ca niciodată.
Mulțumesc.
Cu plăcere.
A fost foarte tare.
Da, a fost.
- Ce mai ai pe listă? - Chestii personale.
Parcă ne-am înțeles că trebuie să aștepți.
Ce? Complice la distrugere nu e suficient?
Da. Probabil că da. Bine.
Să vedem. Lista mea secretă de lucruri
pe care voiam să le fac, dar mă temeam.
- Mereu am vrut să învăț italiană. - Scandalos.
Nu mă mir că-i secret.
- Să văd Pacificul de Sud. - M-ai dat gata.
- E cam subțire. - Să merg în spațiu.
- Să fii astronaut? - Da, să fiu astronaut.
Aici ar putea intra și sex în imponderabilitate.
Mă rog, poate e supraestimat.
- Pe bune? - Imponderabilitate vorbind italiana.
Ar fi cool.
Nu știu. Ceva important ar fi să mă îndrăgostesc.
- Te joci cu mine. - Nu. Cine n-ar vrea s-o facă în spațiu?
Nu, mă refer la iubire. Asta am spus.
Crezi că ești singurul? Sunt sigură că e pe lista oricui.
- Nu. - Trebuie!
- Sigur, nu. - Trebuie.
- Nu. - E pe lista ta.
Am vrut să cânt.
Am făcut sesiuni pe YouTube, dar...
Nici vorbă. Nu, Kayla!
Cinci dolari pentru cinci minute.
- Te urăsc. - Am încredere în tine.
Nu strica totul.
Vezi, știi să cânți.
E melodia pe care am învățat-o într-a opta.
Deoarece ai spus că n-am o latură rebelă...
- Cântă! - Abia cânt la asta.
Hai cu vocea.
Da.
- Cred că te iubesc. - E cam prematur.
Ai primit bani.
Practic, ești profesionist.
A fost incredibil.
Aș plăti să vin la spectacol.
Am pierdut tot, înțelegi? Niciodată...
n-am chiulit ca să merg pe plajă, n-am picat teste, n-am luat nouă.
Nu e sfârșitul lumii.
N-am adus pe furiș o fată în cameră. Nu mi-am făcut de cap.
Deloc?
Deloc.
Și ce? Se va întâmpla când vei dori.
Da, dar nu s-a întâmplat pentru că mi s-a spus
să nu mă las, să merg înainte, să fac asta, să fac aia.
Doar asta auzim.
Astfel vei ajunge la o școală bună,
asta va da bine la dosar.
- Nu sunt curioși dacă te face fericit. - Da.
Nu știu dacă mai pot repara totul.
Ei știu că nu ești un psihopat care a încercat să distrugă școala.
Ei știu c-a fost o greșeală.
Ted.
Care-i treaba cu el? Pe bune.
E ceva platonic. Vrea mai mult, dar...
E cam... posesiv, nu crezi?
Tatăl lui are o agenție de modelling
și mă trimit la Milano vara asta.
Da, am auzit.
- Când pleci? - La două săptămâni după absolvire.
A zis că Ted nu se prea acomodează la facultate
și m-a rugat să stau cu el.
Ce e?
Și stai cu el pentru că tatăl lui te ajută să pleci de aici?
Care-i problema, Brett?
Nu, doar că... e puțin îndoielnic din punct de vedere moral.
Îndoielnic?
Poate pentru tine
și opțiunile tale nesfârșite, și familia ta. Crezi că eu am așa ceva?
Crezi că mama mea alcoolică și ticălosul de Steve îmi vor plăti facultatea?
Îmi câștig fiecare bănuț și cine ești tu să mă judeci?
Da, ai dreptate.
Te-ai gândit că nu mă pot duce acasă după ce am făcut?
Nu.
La naiba. Nu te-ai gândit la asta înainte?
Nu, pentru că asta înseamnă „mi se rupe”, nu?
La naiba! Ai unde să dormi?
Nu. Și mă gândeam că, poate,
cineva grijuliu mă va furișa în camera lui sau ceva.
Ai mei s-ar prinde.
Și ce? Vor crede că devii bărbat?
Trebuie să rămân pe calea dreaptă.
Mâine am o întâlnire și vreau s-o dreg.
Înțeleg. E vorba de nevoile tale.
Și da, judecă-mă pentru acțiunile mele îndoielnice,
dar tu nu trăiești conform postărilor tale.
Trebuie să găsesc un loc unde să dorm.
- Kayla! - Las-o baltă, Brett.
- Serios. - Kayla!
Fir-ar...
Puștii postează liste și te etichetează.
- E o nebunie. - Știu.
Nu-i nebunie. E o mișcare.
Ești „Părintele Listei Mi Se Rupe”.
Poate nu vreau să fiu părintele.
V-ați gândit la asta?
Ești sigur?
Vreau să spun că aseară am terminat primul lucru de pe listă,
mulțumită lui Brett Blackmore.
Brett, mi-ai dat curaj să fac ceea ce am vrut mereu.
Sper să obții ce vrei la întâlnirea aia. Orice ar fi.
Fain.
Arăți de parcă ar urma să vomiți.
Da.
- Am dat-o-n bară cu ea. - Deja?
- Nu e bine. - Da.
Dați-mi voie să spun că înțeleg elementele tragice ale situației.
- A fost un coșmar. - Pentru toți.
Va rămâne unul dintre cele mai regretabile incidente din cariera mea.
Brett a fost un elev exemplar.
PREMIU ACADEMIC ACORDAT LUI
Da, suntem foarte îngrijorați în privința dv. și a școlii, și...
Am vrea să lăsăm totul în urmă și să revenim.
Și astfel, am dori să demarăm un fond de reconstrucție
pentru o clădire nouă și îmbunătățită.
E ca și cum mergeam pe drum, am trecut peste un cui,
iar acum trebuie să vedem unde e gaura, s-o reparăm
și gata, să ne vedem de drum.
Doar că, din păcate, e mai degrabă o stalagmită care a distrus mașina.
- Stalagmitele sunt alea... - Da, pornesc de jos.
Avem două probleme foarte grave aici.
Unu, o poznă a elevilor, care a ieșit prost.
E regretabilă, e costisitoare,
e de înțeles într-un mod adolescentin și idiot
deoarece a fost un accident și, din fericire, nu a murit nimeni.
Da, nu a murit nimeni. Ăsta e un plus.
Iar restul se poate reconstrui, nu? Probabil mai bine decât era înainte.
- Va fi un număr cu șase cifre. - Înțeleg.
- Bine. Și care e cealaltă problemă? - E vorba de caracter.
Integritate. La o scală mult mai largă.
Atunci e bine.
Da, cum spuneați, Brett e un elev exemplar....
Asta am spus în fața consiliului școlii
înainte de ultimele evenimente.
Vrei să le spui, Brett, despre lista ta?
E o chestie pe care le-am spus-o celor șase prieteni.
- Iar lista a devenit virală. - Nu e vina mea.
Pericolele rețelelor sociale au fost bine documentate.
Are aproape o sută de mii de vizualizări și e postată de mai puțin de 36 de ore.
- Despre ce e vorba? - Ce este?
Nu știu, e o listă, ca lista aia cu ultime lucruri
pe care le-aș fi vrut făcute.
Rimează cu „făcute”, nu?
Ce rimează cu „făcute”?
- Fu... - Brett? Pe bune?
Acum ți-ai găsit să faci o listă
- …cu partenere pentru sex? - Mamă...
- Nu despre asta e vorba. - Atunci despre ce e?
E despre momentele în care aș fi vrut să spun că mi se rupe
și să fac ce vreau,
- ...și nu ceea ce trebuia. - Ce vrei? De exemplu?
Să joc baschet în liceu. Am vrut să joc baschet,
dar m-ați trimis la o trupă de jazz.
Se știe că bărbații care cântă la instrumente de suflat
intră la facultățile de top.
Dar urăsc instrumentele de suflat! Știi asta.
Amândoi știți asta. Urăsc...
Cred că e o chestiune personală
pe care trebuie să o discutați în privat.
Dar în ceea ce privește viitorul lui Brett aici, la liceul Cali,
nu va primi diploma de la instituția aceasta.
Ai trecut de la acceptarea în șapte din opt facultăți de top
la imposibilitatea absolvirii liceului în decurs de 72 de ore.
Ai obținut ce ai vrut?
Poate asta îmi trebuia.
Ce...
Scuze, ce ai spus, băiete? Vino aici imediat.
Vino aici! Vâslește până aici! Vino aici.
Știu ce faci. Știu exact ce faci.
Eu ți-am arătat filmul!
Nu ești Dustin Hoffman! Nici pe departe!
Brett, vino aici. Acum! Vino aici!
Brett!
Scuză-mă!
Alo!
Unde pleci? Treci..
Nu mașina, Brett!
Brett!
BRETT: La Rocks diseară. Dați de știre.
CLINT: Mă bag. - LES: Vin. NICO: Am dat de știre.
NOUĂ KILOMETRI VIRAȚI LA DREAPTA PE MALIBU CANYON
TREI KILOMETRI VIRAȚI LA DREAPTA PE PIUMA
TEST DE EVALUARE
TEST DE EVALUARE STANDARD
FIZICĂ
Da!
Indisponibil
NOTIFICARE CĂTRE KAYLA
IMEDIATĂ
- Îți vine să crezi? - Nu.
Mi-am pus lista aseară. Aveam un singur lucru pe ea.
- N-am văzut. - Am un Finsta.
Da, l-am făcut împreună. Te urmăresc.
Nu. Am altul. Unul adevărat.
Pe bune?
Ești surprins?
Da și nu.
Ai fost mai discret decât majoritatea.
Am spus că mă concentrez la baschet. Că am lucruri de făcut.
Te-ai descurcat bine? Ești bine?
Am...
Am încercat să fiu.
Trebuie să fiu cine sunt.
Nu despre asta e vorba?
Asta...
Știu și eu...
ne strică relația?
Nu. Îmi ești ca un frate.
Cool.
Mă întreb ce va spune tata.
- Îi spui? - Nu până nu plec din casă.
Da, te înțeleg.
Să știi că, dacă ai necazuri cu cineva, te apăr eu.
Bine, pentru că totul cade pe tine acum.
- Da? - Brett Blackmore cu lista?
De unde ai numărul?
Cine nu-ți află numărul nu merită să discute cu tine.
Eu, prietene, te duc la nivelul următor.
Focul din seara asta? Epic.
L-am văzut pe Snap, pe Twitter, în 20 de minute
și faci ravagii. Adolescenți fac o efigie
contra înrobirii și îi dau foc
anunțând că nu mai vor
acest maraton al muncii asidue plănuit de părinți?
hashtag victorie, hashtag victorieepică, hashtag victorielogartimicăepică.
În câte feluri să-ți mai spun?
Ai dat de un filon și trebuie să-l exploatezi
cât mai repede!
Pot paria că mașina aia nu e a ta.
Ar trebui să fie. Ești adult. Gata cu mașina lui tata.
Deci sunt pe Livestream. Am înțeles. Mare brânză.
E mare brânză, pentru că nu ai niciun beneficiu.
Ascultă,
am vreo 12 mărci dispuse să-ți dea până la zece mii
doar ca să fie asociate cu tine și cu lista ta.
Cincizeci de mii de dolari ca să port tricouri, să lansez produse?
Să porți tricouri, să lansezi produse! Da, 50 de mii, minimum.
Tu crește lista, iar eu îți voi crește verzișorii.
În club se aruncă bani.
Hai să facem o furtună de bani în curtea ta.
Înțeleg. Sunt mulți bani.
- Mă gândesc. - Bine.
Gândește-te. Ia-ți un espresso triplu și energizant.
Te sun într-o oră.
Bine.
- Poftim. - Mersi.
- Salut. - Câți ai? Acum.
- Ce? - Urmăritori. Verifică.
Ești etichetat peste tot. Cam ca la Reddit.
Ce vorbești?
NOTIFICĂRI Ai 263,018 urmăritori noi.
La naiba. Scuze.
NOTIFICĂRI 134 de urmăritori noi.
- Sfinte Sisoie! - Nu. Încă n-am mâncat. Am băut cafea.
Ce naiba faci? Dă-te jos de pe mașina mea!
De mulți ani aștept să fac asta.
Îți dau bani zilnic și-i joci la loto.
Nu chiar. Folosesc un algoritm.
Nu poți folosi un algoritm la loto...
- De ce te ușurezi pe mașina mea? - Ce, ai nevoi speciale?
A, nici nu ai văzut algoritmul, dle A.P. Calcul Începător.
B, nu ai nevoie de o mașină ca asta
și C, există o listă în caz că...
Stai așa. De unde știi de asta?
Crezi că, dacă n-am casă, sunt idiot?
Te emancipează. Ai convingeri
și salvezi lumea.
Mă ușurez mult. Regret că-i a ta.
Noroc că n-am mâncat. În listă scria...
Da, m-am prins.
Bună, tată.
Ești în regulă?
Da.
Cafea?
Sigur.
Eu și mama ne-am uitat la lista pe care ai postat-o aseară.
Atâta frustrare, toate lucrurile pe care te-am obligat să le faci.
Suntem debusolați.
Nu știm cum am ajuns aici. Am avut...
un plan de 18 ani care ne-a adus aproape de finiș și apoi... asta.
- Da, dar era planul vostru. - Corect.
A fost frumos cât a fost.
- Ascultă. Când eram de vârsta ta... - Tată.
Nu spune că te pricepi la copii deoarece ai fost copil.
Bine, nimeni nu a avut ce avem noi acum.
E adevărat.
Tu ai spus
că succesul înseamnă să fii tu însuți, să-ți atingi potențialul.
Dar nu pot...
nu pot să fac asta când tu și mama îmi pregătiți terenul.
Când totul se rezumă la ore și la instrument
și la note... Nu se poate ca maturitatea să se rezume la asta.
Știi? Trebuie să pot...
lua decizii de unul singur.
Poate că asta e realizarea ta...
să iei decizii de unul singur.
Dar aș fi un părinte jalnic dacă nu ți-aș spune
că ceea ce ai început nu mai poate fi șters.
Va dăinui mereu, fie că vrei, fie că nu.
Toți ceilalți vor intra, vor ieși, își vor vedea de viață,
dar dacă tu ești imaginea acestui lucru, atunci e al tău.
Iar în cele din urmă, cine știe cum te va afecta, deoarece nu prea îi pasă.
Nu de tine.
Oricât de mult am greșit
eu și mama ta în acești 18 ani,
cert este că ne-a păsat.
Știu.
A fi adult înseamnă și să știi că, uneori, lucrurile nu îți ies.
Uneori viața oamenilor e dată peste cap.
Iar ei nu-și mai revin.
Da, înțeleg.
Să ai grijă.
Bine.
Pot să presupun că mașina mea e în garaj, nu?
Păi...
Nu e în garaj încă pentru că am dus-o la dichisit.
Mulțumesc. Frumos din partea ta.
Cred.
E un sentiment frumos de validare totală.
Trei sute de mii de urmăritori.
Rata de asimilare e impresionantă, cifrele par să arate
în direcția potrivită și se înmulțesc.
Adică puștii își postează listele în onoarea listei tale.
Cu rata asta de creștere, se va dubla într-o săptămână.
Dar trebuie să fie relevant.
Trebuie să postezi, să le apreciezi postările,
să facă parte din întreg.
Dacă faci asta, ai șanse să atingi milionul.
Bani. Ce înseamnă asta în bani?
Atunci încep să vină sumele mari.
Lasă asta, hai să vorbim despre putere.
- Bine. - Ai acces direct la o generație.
Am început totul ca o declamație
deoarece am fost călărit toată viața mea.
Nu trebuia să fie văzută de nimeni.
- Da. - Nu sunt postac.
- Înțelegem asta. - Pot să intervin?
Brett, chestia asta e ca fulgerul. Nu vine când te aștepți.
Frustrările tale sunt reale, e normal.
Treaba asta te depășește. Copiii o distribuie peste tot.
Și cred sincer în tine.
Tu le menții vie flacăra.
Poate va merge mai departe fără tine, poate nu.
Băieți!
Avem niște răcoritoare în spate, dacă vreți.
Tată, suntem într-o discuție.
Da, vreți să vă purtați ca adulții.
Brett, ar fi bine să vezi ce se întâmplă vizavi.
Nu, nu-i cunosc. De unde să știu...
- Unde a fost? - Huntsville, Alabama.
Și chiar au jefuit o bancă din cauza listei?
E lista lor, nu a mea.
- Sunt acuzat? - Ar trebui?
- Ce întrebare e asta? - O întrebare a juriului.
Dacă a incitat la infracțiune prin mediile sociale.
Recomandarea noastră e să încetezi
cu postările.
Vezi? Asta înseamnă să nu ți se pregătească terenul.
Cred că e timpul s-o sunăm pe mătușa Maisie.
- E avocat de alunecări și căzături. - Asta ai făcut și tu.
- Bani! - Putere!
MYHIM: Brett, mi-ai schimbat viața!
Lista mea e să merg în turneu cu A$AP Rocky, să cânt la Tomorrowland,
să zbor de pe Everest.
- Să merg la Olimpiadă. - Să merg la Campionatul Mondial.
Să fur Declarația de Independență.
Scufundări la Bariera de Corali.
BEN: Ești zeu.
ALEX: Ai înțeles! Sunt liber!
- Vreau să joc quidditch. - Vreau să merg în Europa.
Je t'aime, Brett Blackmore...
Vreau să merg la Gala Met.
BRETT: Kayla, serios. Nu mă pricep la asta.
BRETT: Poți să-mi răspunzi?
ROBERT: Să învăț la Roma.
- Mi-am dat demisia! - Vreau să vizitez toate țările din lume.
Și să devin președinte.
Să fiu vedetă la Hollywood, să câștig un Grammy și s-o sărut pe J.Lo.
KAYLA: DC?
BRETT: Ești bine?
KAYLA: Poartă-ți ție de grijă.
BRETT: Îmi pare rău. De 100 de ori. Pot să te văd?
Să fiu pirat.
Să joc, să scriu, să regizez propriul film.
Să merg la Tokyo.
Să-mi anunț părinții că sunt bi și mândră de asta.
CAUTĂ PRIETENI Kayla își distribuie locația cu tine
Decanul Riley a sunat în legătură cu Brett Blackmore.
Mă afectează când șeful departamentului
de studii media îmi aduce la cunoștință.
Sau când propriile mele fiice vorbesc întruna despre asta.
Am înțeles.
După cum știi, tatăl lui mi-e partener de afaceri,
așa că voi face totul ca să-l opresc.
Nu, Barry, nu înțelegi.
Copilul ăsta poate fi un nou iconoclast.
Da, avem parte de profit
cu Zuckerberg și Gates.
Sunt printre cei mai ciudați pe care i-am primit.
Dar sunt revoluționari. Așa că, personal,
vreau noutăți de la Blackmore.
Și am nevoie de susținerea membrilor votanți ai consiliului.
Desigur. Poți conta pe mine.
Uite, am înțeles, eu însumi fiind revoluționar...
Da, bine, Barry, termină.
Adu-l aici pe copil. Bine?
Am înțeles.
Brett!
- Brett! - Ce e?
N-o să-ți vină să crezi.
Brett!
Ești bine?
Pe lângă faptul că mă ascund de mama și Steve? Da.
- Vreau să locuiești cu mine. - Nu poți.
Atunci te duc la hotel.
- Brett, termină. E bine așa. - Nu e bine.
Câți oameni crezi că știu de Steve?
Unul.
Am avut un moment și a fost frumos, dar...
Nu pot să stric totul cu tatăl lui Ted.
- Doar așa îmi pot plăti școala. - Știu. Înțeleg.
Îmi pare rău.
Să nu-ți fie. Eu n-am regrete.
Aș ucide să pot spune asta.
Săptămâna trecută eram sigur de tot. Facultatea...
viitorul.
- Acum, toate s-au dus. - Da, e nașpa.
- Asta e tot? - Tot ce pot spune.
Brett, uite. Dincolo de orizont se află necunoscutul.
Viitorul tău. Te așteaptă să-l descoperi.
Curând, perioada asta de rahat va fi o amintire.
Tu poți decide doar dacă vei rămâne blocat aici sau nu.
Iar frica ucide viitorul.
Postarea ta m-a luminat.
Deci, întrebarea e ce ai face dacă nu ți-ar fi frică?
Închide ochii.
Imaginează-ți cum să-ți fie viitorul.
Când deschizi ochii...
aceea e decizia ta.
Brett, am vorbit serios data trecută.
Sper să obții ce vrei.
Brett, vrem să vii acasă cât mai repede, bine?
Grăbește-te.
În sfârșit!
Vine Marheem.
Vine Marheem. Asta e urgența?
Brett, ai ocazia să smulgi victoria din ghearele înfrângerii.
Cei de la Harvard sunt impresionați de inițiativa ta.
Și de lista ta.
Vor să scrii un eseu despre tot ce ai învățat.
- Ce? - Încă ceva.
Barry crede că fetele decanului sunt obsedate de tine.
- Nici nu sunt... - Ce?
De ce ne iei cu „nici nu sunt”?
- Ce-i asta? - Chestia-i că...
M-am gândit la toate și la ce vreau pentru mine.
Stai așa, iar îți place baschetul și urăști clarinetul?
Nu, mamă! Doar că...
E vorba de viitorul meu și de necunoscut.
Da. Încercăm să scăpăm de partea cu „ne”
și să te ducem spre partea de „cunoscut”.
Tată, am...
Am mai discutat.
Da, așa e.
Am discutat și te înțelegem, dar, Brett, e vorba de Harvard.
Dar...
Poate că nu sunt...
- Pe bune? Pentru că.. - Brett.
- Pe bune. - Uite.
Avem două posibilități.
A, nu termini liceul și nu mergi la facultate,
iar atunci vom suporta efectele negative.
- Circa cinci sau șase ani. - Sau pentru totdeauna.
Sau avem opțiunea B, în care scrii un eseu,
mergi la Harvard și te uiți în urmă la opțiunea A,
zâmbești și-i arăți degetul.
Dacă puneți problema așa, nu pare că am de ales.
- Exact! - Haide. Te pricepi la asta.
Tema este totul.
Bine.
Să-mi stăpânesc frica, să-mi găsesc vocea...
- Să ajut alți copii... - Plictisitor.
La Harvard nu le pasă de asta.
- Dar au spus... - Ce contează ce au spus?
E întreprindere pe profit. Nu-ți acordă șansa
- pentru că prețuiesc ce ai făcut. - Nu?
Brett, nu fi idiot. Părinții tăi sunt presați.
Bine. Atunci ce motiv au?
- Să-ți oprească inițiativa. - Serios?
La un anumit nivel, sunt impresionați,
dar ai devenit o voce opozantă,
care ridică masele contra asupritorilor.
Complexul industrial educațional a fost deturnat
și exploatat pentru bani.
Școli private, meditații, consiliere personală, materiale de pregătire,
cursuri online, taxe de testare, de înscriere,
toate menite să-i lege pe copii de această mașinărie.
Îi stoarce pe părinți și te aruncă pe tine în instituții
unde dai un sfert de milion de dolari pentru o diplomă.
- O bucată de hârtie. - Asta poate fi tema.
Halucinezi?
Sistemul e imperfect, Brett, dar e sistem.
- Nu căuta să-l schimbi. Exploatează-l! - Nu sunt...
Nu știu ce spui, Marheem și nu am dormit
iar ultimele săptămâni au fost de rahat,
așa că, te rog, explică-mi, spune-mi ce să scriu.
Îți spun, Brett, dar mai întâi trebuie să te trezești.
Ai făcut totul bine în ultimii 15 ani.
Fă-le jocul, ia-ți diploma de la Harvard,
iar apoi poți face ce vrei cu viața ta.
Vrei să poți face orice...
Vreau să pot face orice doresc în viață.
Bun. Atunci, remușcare.
- Poftim? - Tema ta este remușcarea.
Îți dai seama că ultimele săptămâni au fost o fâsâială,
un moment de flatulență comportamentală
provocat de un accident ciudat, apărut în timpul unui incident
în care ai fost atras de prietenii tăi puși pe șotii, și regreți.
Ești plin de remușcări.
Vrei să-ți refaci viața și Harvard e locul unde poți face asta.
Bine. Da.
Da, o fâsâială. Pot...
Pot să scriu asta.
Biroul de Admiteri Universitatea Harvard, Cambridge, MA
Comitetul de Admiteri, o greșeală.
În 17,7 ani am făcut totul bine, cu o excepție.
Ce face?
Se gândește. Cred că se gândește.
Da. N-ar trebui să facă asta la calculator?
Brett?
Cum merge cu eseul?
Bine.
Când vom vedea o copie?
În curând.
Vrei să-ți scoți ochelarii? Vreau să-ți văd ochii.
Te simți bine?
Da, sunt bine.
Nu cumva ai ceva să ne spui?
Nu.
Vei face eseul la timp, nu?
Ce? Vreți să promit?
- N-ar strica. - Da!
Brett!
- Promite? - Cred că e...
- Zâmbiți! - Stați! Încă una!
- Sunt mândră de tine. - Ce frumos!
- E prea bine, nu? - Gata, mamă!
- Ajunge. - Te iubim!
FELICITĂRI, ABSOLVENȚI!
Bine. Pa!
- Pa, Stace! - Pa, Stace!
Da, e o nebunie.
- Frumoase robe. - Iată-l!
Ai auzit? Libertate rituală!
Nu, tocmai am ajuns. Nici nu știu dacă am voie în campus.
O să scrii un eseu foarte bun.
Da.
- Venim imediat. - Bine. Distracție plăcută.
- Felicitări. - Mulțumesc.
Am auzit că renunți la listă.
Da, e greu să ratezi ocazia cu Harvard.
Înțeleg.
Dacă asta e decizia ta, mă bucur.
Da. Și eu.
Putem să mai ieșim înainte să pleci în Europa?
De fapt, plec diseară.
Credeam că ai două săptămâni.
Lucrurile se schimbă.
Trebuie să plec.
Succes. Pe bune.
Pur și simplu. Un moment de răscruce, cum spune tatăl tău.
- Pleacă diseară. - Așa e surfingul de canapea.
E nașpa.
Steve a depus plângere pentru faza cu mașina.
De ce nu mi-a spus?
Brett, fii serios. Ești șef de promoție.
La ce-ți folosește dacă nu-ți dai seama?
Nu poți s-o ștergi. Știi asta.
Știu cum funcționează internetul.
O să-mi postez scrisoarea.
E un act de remușcare și...
și mă despart de mișcare.
Dar nu-i va pune capăt.
- Va pune capăt implicării mele. - A făcut mult bine.
Nu viața mea te ajută să-ți dezvălui sexualitatea.
Revino-ți, frate.
Crezi că sunt singurul care a găsit curajul de a-și înfrunta temerile?
Le-ai dat curaj multor oameni. Asta are o oarecare valoare.
Brett, cum merge... Bună, Clint.
Bună, dnă Blackmore. Tocmai plecam.
Ai o copie?
- Încă nu. - De ce?
Încă lucrez la ea.
- Trebuie s-o predai curând. - Știu.
- Când?
Curând.
Mâine.
Nu strici totul, nu?
- Mamă! - Bine, scuze.
Salut, frate.
Doamne!
Ai avut o perioadă grea. La naiba.
- Bine spus. - Sunt momente în care...
- Dacă nu călcam pe țeava aia... - Nu începe.
Nu spune asta.
Noi doi suntem un fel de metaforă a vieții, știi?
Născuți în același oraș,
am mers la aceleași școli, am jucat în aceleași echipe.
Iar acum ești gata de plecare
spre ceva măreț, facultăți de top și un mega succes financiar.
Poate.
Nu știu.
Dar tu? Cealaltă jumătate a metaforei.
Mă știi doar.
Lucrez cu tata, intru în sindicatul instalatorilor,
scot 100,000 pe an.
Surfing și petreceri. O să trăiesc.
- Nu sună rău. - Da, nu e rău.
Sunt entuziasmat.
E cine cred eu? Dee?
Da, e Dee.
Ce înseamnă să decazi. O poveste moralizatoare.
- Cum adică? - Zidul.
Erați aproape vecini până a explodat școala.
Ce?
Dee. Douglas Ebeyer.
Era șeful promoției acum 20 de ani.
PANOUL DE ONOARE
A fost ca tine.
„Mă bucur că mi-am găsit prietenii - sunt în mintea mea.”
Către Comisia de Admitere Harvard,
mi se tot spune că acceptarea în instituția dv e primul pas
pe un drum al succesului garantat.
Și, totuși, n-am nici cea mai vagă idee ce înseamnă asta.
E vorba de bani? O slujbă importantă? O vilă într-o zonă de vile?
Tata spune că „succesul înseamnă să fii tu însuți”.
Dar câți părinți vor asta pentru copii?
Părinții și instituțiile ignoră realitatea despre cum să ai copii fericiți,
iar apoi se așteaptă să fim fericiți sau ne obligă să fim nefericiți ca ei.
CUM SĂ AI COPII FERICIȚI
Adolescenții sunt păsări de noapte.
Bioritmul ne ține treji până târziu și să ne trezim târziu,
dar școala începe tot la 7:45 dimineața.
Studiile arată și că mediile și notele de la teste
nu reflectă cu precizie viitorul succes academic, profesional sau personal...
CLĂDIRE ADMINISTRATIVĂ
...dar ele determină admiterea.
Aș putea continua așa, dar înțelegeți ideea.
De ce nu se adaptează sistemul? Vă spun eu de ce.
Pentru că sistemul e mai preocupat de sine decât de viitoarele generații.
Universitatea dv. mi-a oferit această ocazie
de a ieși din abis. Și vă sunt recunoscător.
Dar nu am remușcări.
Ba dimpotrivă.
Sistemul îi prețuiește pe teleghidați și obedienți.
Absolvim, facem bani, facem copii și continuăm ciclul.
Simt că visurile mele au fost pavate
ca să mă integrez în acest mecanism.
Prietenul meu spune că frica ucide viitorul.
Distruge goana după necunoscut.
Mi-am dat seama că are dreptate.
Acum mă aflu pe o zăpadă proaspătă, fără urme.
Habar nu am unde merg,
dar e un loc pe care nu l-aș descoperi
dacă aș urma calea instituției dv.
De aceea,
vă mulțumesc pentru ofertă, dar...
în cel mai respectuos mod, vă răspund...
mi se rupe. Harvard nu e pentru mine.
Cu respect, Brett Blackmore.
Mi se rupe.
Eu și tatăl tău ne-am străduit foarte mult.
Toți ceilalți aveau copii. Noi?
Avorturi spontane.
Când, în sfârșit, te-am născut, a fost...
totul.
Am renunțat la arhitectură și m-am dedicat rolul de mamă tânără
și mi-a plăcut.
Dar, undeva pe drum,
am uitat cine sunt.
Am început să trăiesc prin tine deoarece în toți acei ani
am trăit pentru tine, iar când accepți acel rol,
cea mai importantă e percepția asupra copilului tău
deoarece așa ești perceput și tu. E măsura succesului.
E nașpa.
Tata ar spune:
„Varianta grea e cea corectă”.
Când erai mic îți tot spuneam asta.
Dar nu credeam că e pentru mine.
După ce am citit eseul pe care l-ai postat,
mi-am amintit că este.
N-am știut de ce a renunțat mama la arhitectură.
Era foarte talentată.
Erai.
LISTA MI SE RUPE
E bine. Pune-o acolo.
Cine e ăla?
Jessica, străzile să fie libere,
iar dacă apar vânzători nedoriți, anunță-mă.
E PR-ul meu.
- Ai un PR? - Da.
Mulțumesc.
Le vând.
- O mașină de înghețată. - Nu e bere, nu?
E kombucha.
E ziua de făcut bani!
Să fiu al naibii!
Am trei milioane de urmăritori.
Eseul are zece milioane de distribuiri.
- Ce? - Da.
Stai să-mi iau pantalonii.
Am fost într-o teleconferință cu Harvard.
Dle Brooks, îmi pare rău. Știu ce voiau să audă, dar...
- Am spus adevărul. - Suntem mândri.
Dacă vrei să spui c-a stricat totul...
Stai puțin.
Sunt de acord cu tine.
Ei cunosc problemele din sistem.
Stai. Adică...
Cum adică... ce vrei să spui?
Exact o astfel de ieșire din tipar caută Harvard.
De fapt, cred că e chiar decanul Riley.
- Vrea să-ți vorbească personal. - Dumnezeule!
Băiatul a intrat la Harvard.
Alo?
Da, sunt...
Alo!
Da.
Și eu sunt încântat.
BrettB_247 și Clint au conținut nou.
Generația asta nu are nevoie de o voce.
Fiecare are vocea lui.
Reacție trimisă.
DISTRIBUIRE LOCAȚIE
MALLORCA, SPANIA
Brett, ai devenit vocea generației tale.
Nu știu dacă e așa. Dar mi-am dat seama
că această generație n-are nevoie de o voce pentru că fiecare avem una.
Foarte profund pentru 18 ani.
Nu tocmai. E realitatea generației noastre.
Nu vorbesc doar despre mine.
Ci despre toți de aici. Mai ales despre ei.
Cu ei ar trebui să vorbești.
- Serios, vorbește cu ei. - Sunteți creatorii abominabilei liste.
Îți dai seama ce ai realizat, nu?
Doar o mână de oameni au mai făcut ce-ai făcut tu.
- În șase milioane de ani. - Ce?
Ai devenit viral. Ai devenit extrem de viral.
- Mă faci mândru. - Mulțumesc.
Vrei să mă reprezinți? Vorbesc serios.
Nu stau în soarele ăsta degeaba.
- Ce e? - Îmi trebuie ceva.
- Chiar acum? - Da.
- Poți? - Sigur că pot. Contează pe mine.
- Să mergem. - Dă-mi cheile. Haide.
Gata, fetelor. Să te văd. Dă-ți jos asta.
Părul tău...
Barca e pe drum. Haideți, fetelor.
Barca e pe drum.
Haideți, fetelor. Clienți importanți. Barca e pe drum.
Zice că nu e așa de rău. Stai pe lângă noi.
Vrei în domeniul ăsta?
Asta e priveliștea.
Iahtul poate fi plin de miliardari libidinoși
sau de oportunități și circumstanțe.
Tu decizi.
Am mai văzut așa ceva. Nu pentru asta am semnat.
Dar ai semnat, așa că ai nevoie de un avocat ca să pleci.
Nu-ți vine să spui „mi se rupe”?
Mie? În fiecare zi. Uneori în fiecare oră.
Și totuși, cea mai bună decizie?
Urcă în barcă.
Mulțumesc.
Ăsta e?
Când se întorc?
Dimineață. Săptămâna viitoare. Unele nu înainte de octombrie.
La naiba!
Mulțumesc.
Ăsta e pentru tine?
Da... cam așa ceva.
Anual vine unul.
- Ce faci acolo? - Eu? Întrebarea e ce faci tu acolo.
Îmi caut...
Te caut pe tine.
Da? Și cum îți iese?
Nu știu. Spune-mi tu.
Un pic de hărțuire, poate?
Nu. E exact cât trebuie.
Bine, pentru că m-a atins ceva
și trebuie să ies de aici.
Doar nu ai stricat treaba cu Harvard.
- Ba da. - Era visul tău.
M-au întrebat dacă nu vreau să amân un an.
- E minunat. - Am refuzat.
- Mi-au oferit o bursă. - Ce?
Am refuzat din nou.
A trebuit să le acord prim-ajutor părinților. S-au înecat deodată.
Apoi mi-au oferit un program de profesor invitat.
Ceva de genul conferențiar invitat.
- Mi s-a părut că sună bine. - Da. E minunat.
Poate.
Duci pe cineva în camera ta?
Părea o idee depășită.
Serios?
O greșeală.
Atât. A distrus... totul.
Dar astfel am aflat că frica e adevăratul ucigaș. Uneori...
trebuie să spui trei cuvinte inofensive și...
În California, cel mai mare premiu la Loto
a fost câștigat azi de un om al străzii, Douglas Ebeyer.
Se pare că a folosit un algoritm pentru a selecta numerele câștigătoare.
DEE A ÎNFIINȚAT UN COLEGIU PRIVAT PROGRESIST CU BANII CÂȘTIGAȚI
FĂRĂ COSTURI, FĂRĂ ORICINE E BINEVENIT
DOUGLAS EBEYER 850 MILIOANE DE DOLARI
ALGORITMUL SĂU E SECRET ȘI ACUM
CLINT ÎNCĂ AȘTEAPTĂ SĂ-I SPUNĂ TATĂLUI SĂU DESPRE SEXUALITATEA SA
TATA: Întârzii. Cina e în cuptor.
Încă ceva. Ți-am văzut toate conturile sociale.
Chiar și pe cele secrete.
Și te iubesc foarte mult. Tata.
LES A DEVENIT UNUL DINTRE CEI MAI BUNI INSTALATORI DIN LOS ANGELES
CÂND E DISPONIBIL
STACY A TRECUT DE LA POZNE CU PIRAMIDE
LA ROBOTICĂ LA UNIVERSITATEA SANTA CLARA
NICO E HOTĂRÂT SĂ VALORIFICE PUTEREA GENERAȚIEI SALE
KRISTEN ȘI JEFFREY AU INTRAT ÎN MIȘCAREA SOCIALĂ
Am una. Ești gata?
Să navighez în jurul lumii.
- Asta-i bună. - E bună.
Așa, ia uite.
Să dau lovitura câștigătoare în al șaptelea meci din Campionatul Mondial.
Nu, nu poți pune asta pe listă.
- Sfidează logica și științele naturale. - Dar e lista mea.
Știu, dar nu e posibil fiziologic.
Bine.
- Să mă duc la nudiști cu asta. - De ce sunt toți dezbrăcați?
Scuze, dar nu mă simt în largul meu cu asta.
- O încarc. - O poți șterge, nu?
Gata.
- E publică. - Nu-mi pasă.
Bine.
- E foarte eliberator. - Da?
- Te simți bine? - O vor vedea colegii.
Toată lumea o va vedea.
- Stai așa. - Doamne.
- Nu. - Bine.
- Sună-l pe Brett. - Sună-l pe Brett!
BRETT ȘI KAYLA CĂLĂTORESC ÎN TOATĂ LUMEA
BIFEAZĂ CÂTE CEVA PE LISTĂ
De unde ai asta? E pornită? E o lumină?
E pornită.
Nu e lumină. E zi.
- Gata? Trei... - Lumină pe cameră.
Doi...
Iubito, e un clip, nu o poză.
ȘI SE IUBESC CU ADEVĂRAT
Subtitrarea: Marcel Negrau