Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Вам колись снилося,
що одна дурна помилка руйнує вам усе життя?
Що ж, я саме в такій ситуації.
І це все насправді.
Я ніяк не можу змінити те, що от-от станеться.
Роки підготовки, десятки тисяч годин,
і все коту під хвіст за секунди.
У цей останній момент я думаю лише про одне...
а саме...
Я в такій халепі!
Хочете знати, як це сталося? Я розкажу.
ЗА ДОБУ ДО ТОГО
НАГОДУЙ РИБУ НАПИШИ ЛЮБЛЯЧИМ БАТЬКАМ
МАЙБУТНЄ
ПЕРЕВІРЕНО
І ТАК, МИ ПЕРЕВІРИЛИ
ДУМАЄШ, МИ ЖАРТУЄМО?
Тривога. Рух на задньому подвір'ї.
-Ельзо, що? -Тривога.
Рух на задньому подвір'ї.
-Ельзо, жалюзі! -Відкриваю всі жалюзі.
Ні, Ельзо! Опусти жалюзі!
Закриваю всі жалюзі. Тривога.
-Рух біля вхідних дверей. -Ельзо, замовкни.
Тривога. Рух біля вхідних дверей.
Чорт!
-Ельзо, вимкни світло! -Вимикаю світло.
Чорт!
Брете! Дивися, поні.
Пам'ятаєш? Як у третьому класі. Тільки ці інакші.
-Якось забагато пива, чувак. -Ти тепер косплеями займаєшся?
Вчуся, взагалі-то.
Рішення прийнято. Листи завтра відлітають. У чому суть?
Не знаю, просто...
Привіт, Кайло.
-Стейсі, будь ласка, не викладай нікуди. -Що? Але ти виглядаєш так...
Мені не до того! Серйозно.
Ти не веселився з класу шостого,
окрім цього разу з халатом.
Мої батькии будуть вдома опівночі. Ви ж це розумієте?
Чуваче, а ми про що.
-Що? Що мені не до того? -Ні. Що у нас є...
Одинадцять годин сорок п'ять хвилин на катання на поні.
-Гей! -Ми теж тебе любимо!
-Та годі, Бретті! -Гей!
-Давай! -Уперед!
Народ, вечірка сьогодні лише внизу, гаразд? Дякую.
-Давай! -Чуваки, припиніть!
Ні. Я сказав нічого не викладати, Стейсі.
-Що ви робите? -А що?
-Гей! -Я сказав нічого не викладати у соцмережі.
-Привіт, Кайло. -Привіт.
Я переглядаю твої речі.
Справді?
Жартую. Я чекаю своєї черги до вбиральні.
Там не... Там нікого немає. Навіть черги нема, якщо хочеш...
-Просто заходь. -Точно. Мабуть, мене впіймали.
Я знайшла оце і подумала, вау, це ми! Пам'ятаєш перший бал?
Так. Не знаю, чому воно досі там.
-Випадково. -Мені тоді дуже сподобалося.
Етикет, правила. Все так просто.
-Здавалося, все ідеально. -Так. Мені також.
Справді? Тобі?
Ні. Взагалі-то, ні. Я...
Я думав, там було класно, було весело. Ти була класна.
Я?
Ти завжди був маленьким джентльменом.
Завжди думала, що ти запросиш мене на танці, коли ми підростемо.
Ти так думала?
Я все одно пропустила більшість танців. А ти?
Так, ні, так. Я теж.
Ніколи не думала, що ти колись влаштуєш вечірку.
Насправді, це не моя вечірка, навіть...
не зовсім вечірка. Це моя... Вона спільна.
У тебе в будинку.
Так, у мене в будинку.
У тобі є щось бунтівне, що б там не казали.
-Чекай, що... -Привіт. Усе гаразд?
Привіт.
Скажи Клінту, що я чекаю його у кімнаті твоїх батьків.
Що?
Скажи Клінту, я чекаю його у кімнаті твоїх батьків.
Ні, Стейсі. Це вже занадто!
Чуваче! Сконцентруйся на тому, що у тебе в кімнаті!
Чекайте.
-Визначний момент. Закарбуй. -Може, покінчимо з цим?
Я... Чекай.
Брете, я хочу підняти келих.
Протягом 17-ти років ти все робив правильно.
У тебе попереду все саме найкраще.
-Середній бал чотири шістдесят п'ять... -Завдяки урокам Мархім.
-...п'ятнадцять дев’яносто за екзамен... -Дякувати курсам «Ф'ючерз Преп».
Те одне питання зіграло з тобою злий жарт...
Але національне визнання гри на кларнеті. Духовому інструменті.
Це було дуже стратегічно з нашого боку.
Саме так. Як я завжди кажу, віднайдення самого себе,
надбання потенціалу - ось, що таке успіх.
А з успіхом приходить свобода. А зі свободою приходять
-усі величні речі... -Тату!
Можна ми вже покінчимо з цим?
Давай!
-Бум! Так! -Овва.
-Так! -Ми вступили в Корнелл.
-Ми їдемо в Корнелл. -Гаразд.
Гаразд. Наступний.
Боже. Ми потрапили в Єльський університет!
Ці дрібні гуртожитки! Мене повинні впустити!
Пенн! Дартмут! Нам так пощастило!
-Браун! Бум! -Браун.
Браун! Тисни на останній. Там Гарвард, натискай.
Сюди. Натискай.
Боже... Чекайте. Ти у списку очікування в Гарварді.
-Що? -Але Гарвард.
Та годі! Сім з восьми. Це неймовірно. Що ми обговорюємо?
-Вісім сімдесят п'ять. -Вісім сімдесят п'ять. Так, 875!
От як працюють ті знання з математики.
Вітаю!
-Привіт, чуваче. -Привіт.
-Вона новенька? -Не тіш його так.
-Я ж не можу його ігнорувати. -Можеш.
Просто забий на всю цю тривожну історію, гаразд?
Вони стежать за будинком? Я...
-Взагалі так. Що ти чув? -Дрібниці.
Усе так погано?
-Кажи, бо підеш пішки. -Гаразд. Тільки по секрету.
-Чому? -Не хочу бути таким хлопцем.
-Яким? -Хлопцем, який вступив у Корнелл.
І Єль, і Колумбію. А також в Дартмут, Пенн, Браун і Принстон.
Та ти жартуєш! Це ж усі.
Не в Гарвард. Там у списку очікування.
Невдаха.
Тобі пощастило, ти погнався за м'ячем.
Не довелося мати справу з усім цим... божевіллям.
Ти тільки що пробіг до бази. Не жалійся на манеру бігу.
-Не питайте, не скажу. -Вісконсин і Тулейн? Та годі.
У списку.
-А ти? -Він потрапив у сім із восьми.
Відпад! А який відмовив?
-Гарвард. У списку. -Овва.
У списку в Гарварді. Невдаха, скажи? Повний...
-Бали. -Справжнісінький.
-Абсолютний. -Катастрофа.
Гаразд. Я зрозумів.
Ти потрапиш у Вісконсин чи Тулейн. Не в ДжейСі, з твоїми балами.
Не знаю. З середнім балом у мене погано. З відвідуванням погано. Зі світом погано.
Ніку, скільки відміток ти поставив у графі «етнічність» в програмі?
-Чотири. Та «інше». -Сексуальна фантазія приймальної комісії.
Гноблення.
Ти, он.
СТІНА СТИПЕНДІАТІВ ВИЩОЇ ШКОЛИ КАЛІ
Припини.
Добрий ранок, учні Калі.
Сьогодні важливий день для випускників. Сподіваємося, новини радісні.
Ми вже поспілкувалися з одним із батьків учня,
якого прийняли у сім з восьми університетів Ліги плюща.
Вітаємо нашого відмінника Брета Блекмора!
Так, чуваче!
Пишаюся тобою!
-Круто, братан! -Дякую.
Здається, ти щасливий.
-Це так очевидно? -Так.
Я щасливий. Просто мої батьки подзвонили до школи, аби повихвалятися.
-Так, я... -А ще вони подзвонили у місцеві новини,
вони влаштовують вечірку для друзів.
Гаразд, новини - це якось дивно.
-Так. -Але скоро все закінчиться,
-і ти звідси поїдеш. -Можна тебе дещо спитати?
Я дійсно той, хто нічим не займався, окрім навчання, чотири роки?
Так, взагалі-то.
-Тож, я пропустив старшу школу? -Що ти маєш на увазі?
Не знаю, ти сказала, що думала,
що я ніколи не влаштую вечірку і що в мені є щось бунтівне...
Жарт! Пам'ятаєш, що це?
Кому яке діло до того, що думають інші?
Мені точно ніякого.
Тобі ж теж?
-Немає діла до думки інших. -Це так очевидно?
Я ще не питав. Тобі хтось відповів?
-Так, я потрапила у свій топ-два. -Чудово. Куди?
Це не важливо. У мене нема таких грошей.
-Ти можеш подати заявку на допомогу. -У мене інший план.
-Це секрет? -Можливо.
А може й ні. Усе відносно.
Тобто?
Краще ти сам здогадайся.
ЗНАЙТИ ДРУЗІВ Кайла поділилася місцезнаходженням.
НОВИНИ ШОСТОГО КАНАЛУ
-Ти Брет Блекмор. -Ні, вибачте.
-Майже. -Чорт.
-Ви знайте Брета Блекмора? -Чувак місцева легенда.
Так, не виходить з дому, лише навчається. Найнудніший пацан в Америці.
Подвійний за рахунок закладу для розумника.
Замовкни. Ти обійшла мене на екзамені і отримала повну стипендію в Санта-Кларі.
-Ти за мною слідкуєш? -Можливо.
Додаткова порція вершків для Клінта. Топпінги - пізніше.
Та годі, Стейсі, ти знову про той пакт? Це ж було два роки тому.
Пакт є пакт. Вже випускний рік закінчується, так що...
-Ми... Ти знаєш. -Чуваче, не змушуй її благати.
Вийдемо через чорний вхід.
-Побачимося. -Бувай.
ЖЕРТВА БАЙДУЖОГО СУСПІЛЬСТВА
-Він на них лотерейні квитки купляє. -Та годі.
Двічі на тиждень. Каже, що в нього якась система.
Може, він геній.
-Привіт, Ді. -Як справи?
-Вже майже літо, Ді. -Дякую.
Хлопці!
Хотіла перепитати, чи все в силі сьогодні.
-Я тяжко працювала. -Звичайно.
-Тисяча відсотків. -Дякую.
У мене проект по хімії.
Та годі, чуваче. Перегони скінчилися. Ти всіх перегнав на мільярд миль.
Бібі, будь ласка, давай! Досить марнувати юнацькі роки.
Це єдина ніч приколів старшокласників на все твоє життя.
-Ти не можеш її пропустити. -Правильно.
Та годі! Пішло воно.
От воно. Чули? Ці два слова?
Абсолютно безневинні, якщо поодинці.
Скажіть їх разом - вони змінять життя.
Я цього ще не знав, я був надто зайнятий думкою,
що вони праві. Може, хоч одного разу мені треба плюнути на все і сказати...
-Гаразд, можливо. -Ось вона, відданість.
Чи було воно того варте? Безумовно.
І ви все передбачили.
Якби ми знали, ніхто б допомагати не став, так?
Так? Друзяко, люблю тебе!
Вітаємо Блекморів.
-Вітаємо Блекморів. -Вітаємо Блекморів.
-Молодці! Добре справилися. -Дякуємо.
-Будьмо! -Будьмо!
Коли наші з цим розправляться, я буду плавати у Кабо.
-З напоєм в руці. -Вона може пити два одразу.
Вони самі впораються.
Легше від того, що їх вже зарахували, так би мовити.
Вони ж у середній школі.
Якщо Баррі втримає свій зад в кріслі радчого комітету,
-я свій триматиму в Кабо. -У неї такий зад.
Не картай себе.
В Гарвард дуже важко потрапити стороннім, це... навряд чи справедливо.
Мені прикро. Я не знаю, як так сталося. Я тиснув.
-Справді, Баррі? Як сильно? -Сильно, дуже сильно.
Хіба декан Райлі не запросила тебе в комітет особисто?
Хіба ви не близькі друзі?
Це Гарвард. У них своя система.
Він у списку очікування. Впевнена, його візьмуть.
-Він чудовий хлопчина. -Можете нам за те подякувати.
Як думаєте, де він у списку очікування? Перший? Другий?
-Може, третій. -На жаль, це не має значення.
Той, хто потрапить у Гарвард, з нього не піде.
Не знала. Правда?
Що ми, дівчата з державних шкіл, знаємо про Лігу плюща?
О боже! Це все, що я можу сказати.
Ви йому «Адерол» в бургери пхаєте, чи що?
-Звичайно. Хіба тільки ми? -Варто спробувати.
Чудово.
Вам треба на цьому гроші заробляти. Випустити книгу, блог, не знаю.
Брете, любий, чому ти не спускаєшся? Усі хочуть тебе бачити.
-Мамо... -Ці люди знають тебе
змалечку. П'ять хвилин. Привітайся.
Нехай Сюзан Брукс зрозуміє, що вона нікчемна матір.
-Ти знаєш, я її ненавиджу. -Мабуть. У мене на завтра проект з хімії.
Гаразд. Але поки всі не пішли.
Особливо вона.
КЛІНТ: Єдина ніч приколів старшокласників, усі повинні там бути.
Це 31-А. Він повинен бути біля Б.
Не думайте на низ лазити. І не дай боже щось впаде.
Донні. Вгамуйся. Я сама це створила. Особисто.
Хто буде це розбирати?
У тому й суть, Донні. Хочеш ще піци?
-Я схожий на ідіота? -Ні.
-Звичайно, я хочу ще піци. -Добре.
-Стейсі, усе виглядає чудово. -Я знаю.
Чудово. Слухай, а вони...
Так.
Гаразд.
ВИЩА ШКОЛА КАЛІ «МОРСЬКІ ЛЕВИ» З 1948
Свята святих.
Увага, дурні, за моєю командою.
-Впораєшся? -Усе буде добре.
ОСОБОВІ СПРАВИ УЧНІВ
Овва! Свята святих.
ЗАПИСИ 1971 - 1975
Тут є все. Де оцінки моїх батьків?
Лайно.
-Лес, що ти робиш? -Це..?
-У мене голос став вищим? -Це газ! Якого чорта, Лес?
О боже. Перекрий... Перекрий його. Перекрий газ!
-Як його закрити? -Просто перекрий!
Я намагаюся!
-Чорт. -Нам потрібна допомога.
Я когось приведу.
Круто.
Схоже, тепер у мене голос нижче, а не вище.
-Спускайся! -Так.
Ти казала, лазити не будуть!
Казала. Це ж лише селфі, розслабся.
-От ти де. -Ти нам потрібен. Зараз же!
-Чому тут запах газу? -Закрий рота сорочкою.
Це презики?
-Ти що, якась порно-зірка? -Мені їх тато купує про всяк випадок,
-яка різниця? Скажи, що робити? -Відчиняйте вікна, негайно! Усі!
Вони не відчиняються!
-Брете, вони не відчиняються! -Двері! Відкривайте все.
Нам кінець. Нам...
Що ти робиш?
Я думав, ми робимо все, що можливо, аби врятувати школу.
Я не справлюся. У мене в голові паморочиться.
Треба забиратися звідси. Треба... Мерщій!
Швидше!
Уперед!
Так!
Що відбувається?
У вікна заходить холодне повітря.
Це витісняє легший метан, стискаючи його.
Через холодне повітря, температура у кімнаті падає,
через що газ осідає...
що витісняє ще більше розрідженого повітря...
Але, що важливо... температура падає.
Ти мене лякаєш. Я викличу...
Там ставатиме холодніше і холодніше, доки щось...
не займеться, а потім...
Мені кінець!
Цікавий поворот подій у Пасіфік-Палісейдс.
Брета Блекмора, котрий був у новинах вчора...
ВИБУХ У СТАРШІЙ ШКОЛІ ПАСІФІК-ПЕЛІСЕЙДС
...бо його прийняли у декілька престижних коледжів,
сьогодні підозрюють у підриві адміністративної будівлі його школи.
Залишайтеся з нами на Шостому Каналі, аби почути деталі.
Нам вдалося витягти кадр з диску розплавленої камери відеоспостереження.
-Він нечіткий. -Але очевидний.
Слухайте, це був лиш жарт.
А хіба не столи для пікніка були жартом?
Так, але ми вводили дані у вільний час.
«Ми» це хто?
Багато хто вводить дані у вільний час в обмін на бали за громадську роботу,
я знаю, як працюють комп'ютери.
Тож, з тобою в офісі були й інші?
Ні. Я був один. Я ж щойно сказав.
Я був один, і знаю, що робити з комп'ютером.
Я хотів зайти в офіс і просто...
Зайти в портал і поставити всім старшокласникам одні п'ятірки.
Усе сам. Без допомоги. Це була цілком твоя ідея?
Усе сам.
Це навіть звучить неправдиво,
що ти міг це все зробити сам.
Любий, це може вплинути на решту твого життя.
Це може змінити все для... Для всіх нас.
Я знаю.
Усі?
Усі сім.
Три години.
Але всі відповіли «розглянеться пізніше».
Так, це ввічливе формулювання «ніколи в житті».
Треба скасувати зустріч щодо книги. І всі ті люди для блогу...
Про що ти думав?
-Я йду до Клінта. -Ні.
Гаразд. Може, так буде краще.
Але тримай нас на зв'язку, гаразд? Часто. Будь ласка.
-Гарвард не відповів. -Він у списку очікування.
Їм байдуже.
Треба йти до Баррі і благати його.
Ми вже це робили. Він зробив усе, що міг.
-Ти чула, що він сказав. -У нього погана мотивація.
Якщо його краще змотивувати, він зробить більше.
Я завжди йому подобалась, ти ж знаєш.
Що? Ти кажеш про той випадок в джакузі у Палм-Спрінгз?
-Це було випадково. -Ні, не випадково.
-Ти дійсно пропонуєш... -Піти на що завгодно, аби це виправити?
Заради нашого сина? Заради нас?
Ти хочеш викинути 18 років, не рахуючи дев'яти місяців,
коли я жертвувала своїм тілом, і опустити руки?
Ти пропонуєш себе, аби наш син міг піти до коледжу...
Я пропоную правильно його мотивувати.
-От і все. Крапка. -Тобто ти пропонуєш себе.
Господи. Так, пропоную. Це... Ти зрозумів.
Які шанси, що вони витягли з камери
-лише твоє фото? -Паршиві.
-Хочеш знати точно? -Вони тиснуть на тебе?
Не важливо. Я не дам відібрати в тебе машину. Чи щоб Ніко викинули зі списку.
Ти не повинен це робити. Ми всі там були.
Ви зробили б для мене те саме. Усі ви.
Час іде. А потім нас відправлять по різних школах.
Але ми залишимося друзями.
Ти порушила обіцянку, що дала в десятому класі.
Мені сподобався бейсбольний кидок, то був хороший хід.
-Дякую. Це заслужено. -Поважаю.
Те, що з тобою відбувається - жах.
Не те слово.
Моя тітка каже, що іноді Всесвіт посилає нам більше, ніж ми можемо осилити,
аби ми могли розвиватися, типу, емоційно.
-Звучить мудро. Мабуть. -Не знаю. Це дивно.
Пам'ятаєш ту нашу розмову? Про бал? Як ти...
собі уявляла, що я запрошу тебе на танці?
Сказати правду?
Я колись писала «місіс Кайла Блекмор» знову і знову
маленькими літерами у своїх зошитах.
-Серйозно? -Так, я була в шостому класі.
Ти пішов своїм шляхом, я - своїм.
Я пам'ятаю, що ти пахла ірландським милом.
У мене був ОКР, зрозуміло? Я милася по чотири рази на день.
І в мене ноги були вдвічі більші за твої.
І ти не дуже добре ними вправлявся, містер Грація.
Вони були як ласти! Що я міг зробити?
-Я хочу повернутися у Сан-Хуан. -Боже!
Можна я тобі щось скажу?
-Щось дивне? -Можливо.
Не знаю, я пам'ятаю...
як тримав твою руку...
інша була в тебе на спині. Це було...
я ніколи не був так близько до дівчини.
-Чому ти ніколи не розповідав? -Не знаю, це здавалося...
-нездоровим. -Трохи нездорового - це нормально.
А якщо скажу, що я одержимий тобою з тих пір?
Мабуть, цього досить.
Брет? Ти повинен знати, що я трохи не в собі.
Сумніваюся.
Можливо, зі сторони здається, що все добре,
але ж ти знаєш, як усе насправді.
Ні, не певен, що розумію, про що ти.
У всіх своя ноша. Можливо, у мене вона трохи темніша і більш...
Це було сміливо.
Думаю, що скажу, пішло воно.
Ноша і все це.
-Це круто. -Або божевільно.
-Вперше я почуваюся вільним. -Це дуже круто.
Що то було?
Борг з балу з шостого класу.
З хлопцем, який підірвав школу?
Хіба ти не повинен бути у в'язниці, а не розходжувати тут?
А ти хіба не повинен бути у кутку, Наставник Тед?
Тед?
Я щось не пам’ятаю, щоб тебе запрошували.
Так, я з нею.
Так, але я вже сказав.
-Ми йдемо. -Побачимося, капітане?
-Не знаю, чи це нездорово. -Трохи нездорового - це нормально.
-Вперше я почуваюся вільним. -Це дуже круто.
«Роби, як кажуть», - говорять вони. «Іди своєю дорогою».
Ось, що говорять. Кажуть,
це веде до чудового життя, та, чи вони знають, хто ми?
Знають, чого ми хочемо? Одна помилка, і все щезне.
Маячня.
Я тримав у голові список того, що хотів би зробити,
але завжди боявся. Хочете знати, що в моєму списку?
Я розкажу. Я ненавиджу кларнет.
Я хотів отримувати й інші оцінки, окрім п'ятірок.
Набити пику вчителю фізкультури. Хочу прогулювати школу!
Стрибнути зі скелі. Ні, викресли це. Ні, це звучить страшно.
Може, стрибнути з тарзанкою.
Мандрівка на машині. Завжди хотів поїхати на схід.
Їздити на мотоциклі. Хочу грати на гітарі.
Побринькати. Поїхати в тур.
Треба створити групу і поїхати в тур.
Так і зробимо. На мотоциклах. Влаштуємо перегони на мотоциклах.
Під час туру. Чудово!
Але більш за все. Я хочу закохатися, знаєш?
По-справжньому закохатися.
І поцілувати ту, ким захоплююся з п'ятого класу. Кайлу Пірс.
Але...
Це я вже зробив. Зробив.
Бум!
І набратися сміливості відправити список вам, хлопці.
КРУТО!
МОЖЕ Я ТЕЖ СКЛАДУ
(ЕМОДЖІ З СЕРЕДНІМ ПАЛЬЦЕМ) СПИСОК?
-Йоу. -Брете! Тобі зовсім дах знесло вчора?
-Коли ти поїхав від Кліффа? -Про що ти?
Ти виклав відео про любов до Кайли вчора ввечері.
-Так, у нашу групу. -Ні.
-Твій пост усюди. -Чекай, що?
Або хтось скопіював і поділився ним, але у нього тисячі переглядів.
І поцілувати ту, якою захоплююся з п'ятого класу. Але це я зробив.
Зробив!
БРУКС ТА БЛЕКМОР ФАЙНЕНШЛ
-Усі з них, за декілька годин. -Чорт.
Мені... дуже шкода.
Усі, окрім... Гарварду.
Думаю, оскільки...
його не зарахували, не було сенсу сповіщати.
Баррі...
Ти знаєш, про що ми просимо.
Я вже написав схвального листа, як член ради
-і випускник, але я повинен... -Ми просимо про послугу.
Велику послугу.
І ми готові за неї відплатити.
-Відплатити? -Вчинком такого ж масштабу.
Я та... Крістен...
готові дати тобі все, що захочеш.
Я не зовсім розумію, про що ти.
Зважаючи на...
-інцидент в джакузі. -То було випадково.
Справді?
-Я думав, ми всі купалися голяка! -Ні. Ти нахилився до неї.
Ні, за мною проходив струмінь, вода била мені в зад,
-я нахилився. Вона ворухнулася. -Гаразд. Делікатна тема. Делікатна.
Пропонувати свою дружину...
наче це для мене був би стимул.
Ти дійсно так думав?
Будьмо відверті. Вона завжди тобі подобалася.
Ні. Чому ти за це чіпляєшся?
Вибач, це напоказ чи тебе записують?
Гаразд.
Знаєш, я...
Хочу забути про цю розмову.
Я хочу подумати про те, як допомогти Брету.
-Дякую. -Але...
Я не...
хочу спати з твоєю дружиною.
Розумієш?
-Так? -Я зрозуміло висловлююся?
Так.
-Господи, Джеффрі, припини! -Дякую.
-Припини. -Дякую.
КАЙЛА: Гарний список...
БРЕТ: Справді? Яка частина?
КАЙЛА: У мене теж є список «Пішло воно».
БРЕТ: Справді? І що там?
ЗНАЙТИ ДРУЗІВ
-Куди ми? -На північ.
-Це я бачу. Дякую. -Звертайся ще.
Це його будинок.
Чий?
Хлопця моєї мами, Стіва.
Вони разом вже вісім років.
Вони люблять напиватися до безтями.
Зазвичай, вона відключається першою, а потім він йде мене шукати.
-Він колись... -Ні.
Ні, його легко вгамувати, коли він п'яний.
Твоя мама знає?
Вона сказала мені замовкнути і перестати його провокувати.
А мені було 11.
-Дідько, Кайло. -Так.
Хочеш...
розправитися з ним? Ми можемо все записати і віднести в поліцію.
Ні.
Що ти робиш?
Хочу зробити те, що завжди боялася.
До твого посту у мене не вистачало сміливості.
Це його найулюбленіша річ. Він провів у ній шість років.
Ти впевнена?
Брете, мені було 11.
Так, зроби це.
Кайло! Кайло, ходімо.
Ти стерво!
Мені так сподобалося!
Ти правий, я ще ніколи не почувалася такою вільною.
Дякую.
Звертайся ще.
Це було круто. Досить круто.
Так.
ВЕНЕЦІЯ
-Що ще у твоєму списку? -Ні, це приватна інформація.
Ми ж домовилися, що будемо чекати і самі побачимо.
Що? Аксесуар для погрому машини туди не входить?
Мабуть, входить.
Побачимо. Мій темний список справ,
які я хотіла зробити, але боялася.
-Я завжди хотіла вивчити італійську. -Шокуюче.
Не дивно, що це таємниця.
-Подивитися південь Тихого океану. -Я за.
-Хоча все ще досить банально. -Полетіти в космос.
-Як астронавт. -Так, як астронавт.
До цього, можливо, входитиме секс за відсутності гравітації.
Не знаю, думаю, це переоцінюють.
-Справді? -Говорити італійською у невагомості.
Було б круто.
Не знаю. Закохатися - велика мрія.
-Ти наді мною знущаєшся. -Ні. Хто б такого не хотів у космосі?
Ні, я про кохання. Я це казав.
Думаєш, ти єдиний такий? Певна, це у списку в кожного.
Немає грошей
-Ні. -Ти повинен!
-Зовсім ні. -Повинен.
-Ні. -Це у тебе в списку!
Я казав, що хотів грати.
Я займався по уроках з «YouTube», але...
Нізащо. Ні, Кайло!
П'ять доларів за п'ять хвилин.
-Ненавиджу тебе. -Я вірю в тебе.
Не налажай.
Бачиш, ти вмієш грати.
Я знаю лише одну пісню, яку вивчив у восьмому класі.
Оскільки ти сказала, в мені немає нічого бунтарського...
-Співай! -Я ледве вмію на ній грати.
Співай.
так.
-Здається, я люблю тебе. -Трохи забіг уперед.
Тобі щойно заплатили.
Ти така класна,
Ти вже професіонал.
Класна,
Це було неймовірно.
Я б купила квиток на твій виступ.
Я все пропустив, розумієш, про що я? Я ніколи...
не тікав з уроку, аби піти на пляж, не завалював тест, не отримував четвірок.
Це не кінець світу.
Ніколи не проводив таємно дівчину до себе в кімнату. Навіть не бісився.
Зовсім?
Абсолютно.
І що? Все це станеться, коли ти захочеш.
Так, але це не сталося, бо мені казали...
бути наполегливим, йти вперед, отримати це, те, потрапити туди.
Ми це чуємо постійно.
Так ти вступиш до хорошої школи,
це буде гарно виглядати на сторінці в коледжі.
-І ніколи: ти будеш від того щасливим? -Так.
Я не знаю, чи вдасться мені це все повернути, розумієш?
Вони знають, що ти не псих, який намагався підірвати школу.
Вони мають знати, що то була помилка.
Тед.
Чого він хоче? Серйозно?
Між нами все платонічно. Він хоче більшого. Але...
Він власник за характером, хіба ні?
Його тато керує модельною агенцією,
яка відправляє мене влітку в Мілан.
Так, я чув.
-Коли ти їдеш? -Через два тижні після випускного.
Він сказав, що Теду важко зі вступом до Південної Кароліни
і попросив мене допомогти.
Що?
І ти з ним через те, що його тато - твій квиток звідси?
У чому проблема, Брете?
Ні в чому, лише... Це якось дивно з точки зору моралі?
Дивно з точки зору моралі?
Можливо, для тебе,
твоїх безмежних варіантів та ідеальної родини. Думаєш, у мене те саме?
Думаєш, моя мама-алкоголічка та козел Стів допоможуть заплатити за коледж?
Я заробляю кожен цент сама, як ти можеш критикувати те, як я це роблю?
Так, ти права.
Ти взагалі думав, що я не можу повернутися додому після того, що ми зробили?
Ні.
Чорт. А ти думала про це до того, як розтрощила машину?
Ні, не думала, бо це те, що значить «пішло воно».
Чорт! У тебе є де жити?
Ні. І я думала, може, не знаю,
що хтось, кому до мене не байдуже, проведе мене в свою кімнату.
Мої батьки дізнаються.
І що? Що? Подумають, що ти стаєш чоловіком?
Мені треба зосередитися.
У мене завтра зустріч, треба все повертати.
Я зрозуміла. Ти думаєш лише про свої потреби.
Так, осуджуй мене за мої морально неправильні вчинки,
але ти й близько не стояв з тим, про що ти запостив.
Я знайду, де сьогодні спати.
-Кайло! -Усе добре, Брете.
-Правда. -Кайло!
Боже...
Молодь постить свої власні списки і відмічає тебе на них.
-Божевілля. -Знаю.
Це не божевілля. Це рух.
Люди називають тебе «Батьком списків "Пішло воно"».
Може, я не хочу бути батьком.
Хтось про це думав?
Певний?
Хотіла сказати, що вчора викреслила один з найважливіших пунктів зі свого списку,
завдяки Брету Блекмору.
Брете, ти дав мені хоробрість зробити те, що я завжди боялася зробити.
І, сподіваюся, ти отримаєш те, що хочеш на тій шкільній зустрічі. Що б то не було.
Круто.
Ти виглядаєш так, наче зараз виблюєш.
Так.
-Я облажався. -Вже?
-Це не добре. -Так.
Для початку скажу, що розумію усю трагічність ситуації.
-Це якесь жахіття. -Для всіх нас.
І це стане одним з моментів моєї кар'єри, про який я жалітиму найбільше.
Брет у всьому був зразковим учнем.
НАГОРОДА ВИДАТНОГО ВЧЕНОГО ПРИСУДЖУЄТЬСЯ
Так, ми надзвичайно стурбовані вами та школою, і...
Ми б хотіли про все забути і повернутися назад.
І тому, ми б хотіли започаткувати фонд відбудови
для відкриття нової та покращеної будівлі адміністрації.
Це наче... ми їхали по дорозі, наїхали на цвях,
і тепер треба визначити, де прокол, відремонтувати, замінити колесо
і їхати далі.
Тільки, боюся, це більше схоже на те, що машину проштрикнули сталагмітом.
-Сталагміти це ті, що... -Так, з землі.
Слухайте, у нас дві великі проблем.
Перша - шкільний жарт, що завершився жахливо.
Це прикро, це дорого,
це зрозуміло з точки зору підлітків,
тому що це був нещасний випадок, і, дякувати Богові, ніхто не загинув.
Так, те, що ніхто не помер. Це плюс.
А решту можна перебудувати, правда? Навіть краще, ніж було.
-Це буде шестизначна цифра. -Так, я розумію.
-А яка друга проблема? -Характер.
Добросовісність. У більших масштабах.
Гаразд.
Тому що, як ви сказали, Брет - зразковий...
Так, цей аргумент я представила шкільний комісії
перед останнім випадком.
Хочеш розказати їм, Брете? Про свій список?
Я розповів про це лише шести своїм друзям.
-І цей список зараз повсюди. -Це не моя провина.
Про небезпеку соцмережей відомо давно.
Там майже 100 000 переглядів, хоча ще й 36-ох годин не минуло.
-Про що ви? -Що це таке?
Не знаю, це список, як список того, що б мені зайшло...
що я хотів здійснити, мабуть.
Так, воно ж римується з «зайшло»?
Що римується з «зайшло»?
-Пі... Пі... -Пі... Брете? Серйозно?
Посеред цієї катастрофи, ти складаєш список людей,
-з якими би хотів перепихнутися? -Мамо...
-Ні, це не те. -Тоді що, заради бога?
Там про кожний раз, коли я хотів би сказати «пішло воно»
і зробити те, що мені хотілося,
-а не те, що було потрібно. -Що ти хотів зробити? Наприклад?
Грати в баскетбол у старшій школі. Я хотів грати в баскетбол,
але не міг, через джаз-бенд, в який ви мене записали.
Так, тому що хлопців, які грають на духових інструментах
у Лізі плюща мало...
Але я ненавиджу духові інструменти! Ви це знаєте.
Знаєте. Обидва. Ненавиджу...
Думаю, це внутрішня проблема,
яку вашій родині слід обговорити без сторонніх.
Але, що стосується майбутнього Брета у школі Калі...
Тут він диплом не отримуватиме.
Ти перейшов від хлопця, якого прийняли у сім з восьми університетів Ліги плюща
до того, хто не випуститься зі школи за 72 години.
Ти отримав те, що хотів?
Може, це мені й було потрібно.
Що...
Перепрошую, що... Що це було, юначе? А-ну пливи сюди.
Пливи сюди! Греби сюди, негайно!
Я знаю, що ти робиш. Точно знаю.
Я сам тобі показав той фільм!
Ти не Дастін Хоффман! І близько не стояв!
Брете, пливи сюди. Зараз же!
Брете!
Перепрошую?
Агов!
Куди ти зібрався?
Тільки не машина, Брете!
Брете!
БРЕТ: Сьогодні ввечері у «Зе Рокс». Поширте.
КЛІНТ: ГАРАЗД. ЛЕС: ОК
НІКО: ПОШИРИВ
9 КМ ПОВЕРНІТЬ НАПРАВО НА МАЛІБУ КАНЬЙОН
3,5 КМ ПОВЕРНІТЬ НАПРАВО НА ПІУМА
ОСВОЄННЯ НОВИХ ЕКЗАМЕНІВ
ВСТУПНІ ЕКЗАМЕНИ
ФІЗИКА
Так!
КАЙЛА Місцезнаходження відсутнє.
МОНТЕ НІДО КАЛІФОРНІЯ СПОВІСТИТИ КАЙЛУ
ЗАРАЗ
-Ти можеш в це повірити? -Ні.
Я вчора склав свій список. Там був лише один пункт.
-Я не бачив. -У мене є фейковий Інстаграм.
Так, ми його разом створили. Я тебе читаю.
Ні, інший. Справжній.
Овва.
Справді?
Здивований?
Так і ні.
Не знаю, ти... більш стриманий за інших хлопців.
Я казав, що концентрувався на бейсболі. Було про що подумати.
Але ж ти в нормі?
Я...
Я намагаюся триматися.
Треба бути тим, ким я є.
Чи не так?
А це...
не знаю...
нашкодить нашій дружбі?
Ні за що. Ти мені як брат.
Круто.
Цікаво, що скаже мій тато.
-Ти йому скажеш? -Не раніше, ніж поїду з дому.
Зрозумів.
Знай, якщо хтось тебе принижує, я завжди поряд.
Добре, бо на тебе зараз скинули все.
-Так? -Брет Блекмор, список «пішло все»?
Де ви взяли цей номер?
Чуваче, будь-хто без твого номера не вартує твого трафіку і часу.
Я, друже мій, виведу тебе на новий рівень.
Та гулянка, «Палаюче дитинство», неймовірна.
Бачив у «Снепчаті», «Твіттері», «Інстаграмі» 20 хвилин тому,
і ти рулиш. Підлітки майструють опудала зі статей
про скасування рабства та спалюють їх,
аби показати, що їх більше не запряжуть
у цей спланований батьками марафон кропіткої роботи?
Хештег «перемога», «епічнаперемога», «епічналогарифмічнапотрійнаперемога».
Як ти хочеш, щоб я це викрутив?
Ти потрапив у головну жилу, і тебе треба монетизувати,
якнайшвидше!
Закладаюся, що той «Бенз», за яким ти зараз, навіть не твій.
А має бути. За готівку. Ти тепер дорослий. Ніяких таткових тачок.
Тож я у прямому ефірі, зрозумів. Дрібниці.
Це не дрібниці, Брете, бо ти з цього нічого не маєш.
Послухай,
у мене з десяток компаній, що заплатять від п'яти до десяти штук,
аби хоч якось бути пов'язаними з тобою і твоїм списком.
Це майже 50 000 - за що, за футболки, за запуск мерчу?
За футболки та мерч! Так, 50 штук, мінімум.
Ти розвиваєш це, а я розвиваю тебе.
Колись бачив дощ у клубі?
Давай влаштуємо шторм у тебе на подвір'ї.
Я зрозумів. Це багато грошей.
-Я подумаю? -Гаразд.
Давай. Подумай. Візьми потрійне еспресо, набий пику рок-зірці.
Я передзвоню через годину.
Гаразд.
-Тримай. -Дякую.
-Йоу. -Скільки в тебе? Зараз.
-Чого? -Фоловерів. Просто перевір.
Тебе відмічають усюди. На «Реддіті» теж.
Про що ти?
СПОВІЩЕННЯ У вас 263 018 нових фоловерів.
Чорт, вибачте.
СПОВІЩЕННЯ У вас 134 нових фоловери.
-Чорт візьми! -Ні. Ще не їв, лише кава.
Якого чорта ти робиш? Злізь з моєї машини!
Роками хотів це зробити.
Я тобі гроші кожного дня даю, а ти граєш в лотерею.
Я не наосліп граю, у мене свій алгоритм.
Не можна купляти лотерейні білети за допомогою алгоритму...
-Нащо ти обісцяв мою машину? -А в тебе що, якісь особливі потреби?
По-перше, ти навіть не бачив алгоритм, містер Здам Будь-Який Екзамен,
по-друге, ти не заробляєш на таку машину,
і по-третє, є список, якщо твої мізки не висохли.
Чекай. Звідки ти про це знаєш?
Думаєш, якщо в мене нема притулку, я ідіот?
Це надихає. Робиш те, у що віриш,
і це врятує світ.
Я помочився з надлишком. Вибач, що на твою.
Тобі пощастило, що я не їв! Бо справжнім пунктом було...
Так. Зрозумів.
Привіт, тату.
З тобою все добре?
Так.
Кави?
Звісно.
Ми з мамою проглянули той список, що ти вчора виклав.
Усе те невдоволення, те, що ми змушували тебе робити.
Ми зараз розгублені.
Ми не знаємо, як ми до цього прийшли. У нас був...
план на 18 років для тебе, з допомогою якого ми б не знали бід, а потім... це.
-Так, але це був ваш план на 18 років. -Справедливо.
Усе було добре, доки він не закінчився.
-Слухай. Я у твоєму віці... -Тату.
Не кажи, що ти розумієш дітей, бо і ти був дитиною.
Ніхто не проходив через те, що проходимо ми у ці часи.
Правда.
Ти сказав,
що успіх - це віднайдення самого себе, надбання потенціалу.
Але я не можу...
Я не можу цього досягти, поки ви з мамою прокладаєте мені дорогу.
Коли ти зайнятий лише уроками, грою на інструменті,
оцінками... Так не подорослішаєш.
Розумієш? Я маю бути здатним...
сам приймати рішення.
Може, це і є пізнання самого себе,
що тобі потрібно самому приймати рішення.
І я буду поганим батьком, якщо не скажу...
що те, що ти почав, просто так не стерти.
Воно буде з тобою завжди, хочеш ти того, чи ні.
Усі інші мають можливість заскочити, зіскочити, жити собі далі,
але ти тепер лице того всього, воно належить тобі.
І, хто зна, як воно себе далі покаже, адже йому все одно.
Не до тебе.
Якими б неправими...
ми не були з твоєю матір'ю ці 18 років...
ми точно про тебе турбувалися.
Я знаю, що турбувалися.
Частиною світу дорослих є усвідомлення, що не завжди все виходить так, як хочеться.
Іноді людей кидає під поїзд.
І вони ніколи не оговтуються.
Я зрозумів. Я...
Будь обережний.
Буду.
Я ж з впевненість можу говорити, що моя машина зараз в гаражі, так?
Що ж...
Вона ще не в гаражі, бо я попросив її помити для тебе.
Дякую. Це шляхетно з твого боку.
Мабуть.
Це прекрасне відчуття повного визнання.
Триста тисяч підписників.
Рівні охоплення вражаючі, усі виміри показують
у правильному напрямку, і, що важливо, вони ростуть.
А це значить, що діти викладають свої списки, аби подякувати тобі.
З таким приростом, трохи вірусного маркетингу, і все подвоїться за тиждень.
Але тему треба підтримувати.
Тобі треба постити, лайкати пости дітей,
обговорювати це.
Будеш усе це робити - там і до мільйону недалеко, запросто.
Гроші. Як це перевести на гроші?
Тут починається найцікавіше.
Забудь, як щодо впливу?
-Гаразд. -Це прямий доступ до покоління.
Я почав це як марнослів'я,
бо мене все життя гнали, як їздового коня.
Гаразд? Це взагалі ніхто не мав побачити.
-Так... -Я не годжусь для журналів.
-Чуваче, ми це розуміємо. -Можна я скажу?
Брете, воно, як блискавка - її ніколи нема, коли потрібно.
Твої переживання - нормальні, так і має бути.
Ця штука, вона більша за тебе, її розповсюджують діти звідусюди.
Вони щиро тобою зацікавлені.
Ти не даєш полум'ю згаснути заради них усіх.
Воно або буде розвиватися з тобою, або без.
Гей, хлопці!
Там є смузі, якщо хочете.
Тату, у нас тут типу зустріч.
Так, ви намагаєтеся грати в дорослих, точно.
Брете, тобі краще поглянути, що відбувається по сусідству.
Ні, я їх не знаю. Як я міг знати...
-Де це сталося? -Гантсвілл, Алабама.
І вони справді пограбували банк через той список?
Що ж, це був їхній список, не мій.
-Мене в цьому звинувачують? -А треба?
-Що це за питання? -Це питання присяжних.
Те, як він користується соцмережами підбурює інших на вчинення злочинів?
Наша порада? Припиніть те, що робите,
постите чи ділитеся.
Відчуваєш це? Це дорога, яку не кладуть для тебе.
Можливо, час подзвонити тітці Мейзі.
-Вона адвокат у справах причетності. -Знаю, любий. Саме те, що тобі треба.
-Гроші! -Вплив!
МАЙХІМ: ДЯКУЮ, БРЕТЕ, ТИ ЗМІНИВ МОЄ ЖИТТЯ!
У моєму списку тур з «A$AP Rocky», виступ на «Тумороуленді»,
стрибок в костюмі білки з Евересту.
-Подивитися Олімпійські ігри. -Відвідати сьому гру Світової серії.
ДЖЕСС: НЕ БОЮСЯ БУТИ СОБОЮ!
Хочу викрасти Декларацію незалежності.
Пірнути біля Великого Бар'єрного рифу.
РАМОНА: Я ВИКЛАДУ СВІЙ СПИСОК СЬОГОДНІ!
БЕН: БРЕТЕ, ТИ БОГ.
АЛЕКС: ТАК!! НАРЕШТІ ХТОСЬ РОЗУМІЄ! Я ВІЛЬНИЙ!
-Хочу навчитися грати в квіддич. -Хочу рік перерви, об'їздити Європу.
ЛЮБЛЮ ТЕБЕ, БРЕТЕ БЛЕКМОРЕ...
Хочу потрапити на Мет Гала.
БРЕТ: КАЙЛО, СЕРЙОЗНО. Я ПОГАНО СПРАВЛЯЮСЬ.
БРЕТ: МОЖЕШ ХОЧА Б ВІДПОВІСТИ?
РОБЕРТ: ВСТУПИТИ ДО УНІВЕРСИТЕТУ В РИМІ.
-Я тільки що звільнилася! -Хочу відвідати кожну країну у світі.
А потім стати президентом.
Хочу стати Голлівудською зіркою, виграти Греммі та поцілувати Джей-Ло.
КАЙЛА: Чому
БРЕТ: У тебе все добре?
КАЙЛА: За себе переживай.
БРЕТ: Я прошу вибачення. Сто разів. Я можу тебе побачити?
Стати піратом.
Хочу написати, зрежисувати і зіграти у власному фільмі.
Хочу поїхати до Токіо.
Сказати батькам, що я бі, і пишаюся цим.
ЗНАЙТИ ДРУЗІВ Кайла поділилася своїм місцезнаходженням
Декан Райлі дзвонить щодо Брета Блекмора.
Звичайно, це впливає на мене, коли голова кафедри
медіа досліджень говорить мені про це.
Чи коли мої дві доньки-підлітки говорять про це без упину.
Розумію.
Як ти знаєш, його батько - мій бізнес партнер,
тому я зроблю все можливе, аби це припинити.
Ні, Баррі, ти не зрозумів.
Хлопчина може бути ще одним бунтівником.
Звичайно, в тому є і наша заслуга,
через Цукербергів і Гейтсів.
Ці двоє - найдивніші хлопці, яких ми коли-небуть приймали.
Але вони руйнівники. Тому я, особисто,
хотіла б чути більше від Брета Блекмора.
І мені в цьому потрібна підтримка від членів комісії з правом голосу.
Звичайно. Можеш на мене розраховувати.
Я розумію, я і сам руйнівник...
Гаразд, Баррі, досить.
Просто приведи хлопця, гаразд?
Зрозумів.
Брет!
-Брет! -Що?
Ти не повіриш.
Брет!
З тобою все гаразд?
Окрім того, що я ховаюся від мами та Стіва? Так.
-Я хочу, щоб ти жила зі мною. -Тобі не дозволять.
Тоді я орендую кімнату в готелі.
-Брете, перестань. Усе гаразд. -Ні, не гаразд.
Як думаєш, скільком людям я розповідала про Стіва?
Одній.
Між нами щось проскочило, було круто, але...
Я не можу все зіпсувати з татом Тедда.
-Це єдиний спосіб оплатити університет. -Я знаю. Я розумію.
І мені шкода.
Не треба. Я не шкодую.
Знаєш, я б вбив за можливість це сказати.
Минулого тижня я сам був у всьому впевнений. Коледж...
моє майбутнє.
-Тепер цього всього не стало. -Це відстій.
-Це все? -Все, що я можу сказати.
Гаразд, Брете. Подивися за горизонт. Там невідомість.
Твоє майбутнє. Чекає тебе.
Ці відстійні часи? Скоро це стане спогадом.
Ти стоїш тут, застряг - це все, що підвладне тобі.
Страх вбиває майбутнє.
Твій пост мене цього навчив.
Питання в тому, що б ти робив, якби не мав страху?
Заплющ очі...
уяви майбутнє, яке ти хочеш.
А коли їх розплющувати...
тобі вирішувати.
І, Брете, я тоді говорила щиро.
Надіюся, ти отримаєш, що хочеш.
Брете, любий, ти потрібен нам вдома якнайшвидше.
Поквапся.
Нарешті!
-Мархім їде. -Мархім їде.
Мархім їде... Це було терміново?
Ти можеш вихопити можливість зі щелеп поразки.
Гарвард вражений твоєю ініціативою.
І списком «пішло воно».
Вони хочуть, аби ти написав ессе про те, чого навчився.
-Що? -А також,
Баррі думає, що дочки декана тобою одержимі.
-Чекайте, я навіть не... -Навіть не що?
Що це за «навіть не»? Чого ти тут «навіть не»-каєш?
-Що таке? -Просто...
Я обдумував усе і думав, чого хочу сам.
Чекай, це знову це «ура» - баскетбол, «фу» - кларнет?
Ні, мамо! Це лише...
Це через моє майбутнє і через невідоме.
Ми намагаємося позбутися частинки «не»
і провести тебе у відоме. Ось, що ми робимо.
Тату, я про те, що...
Ми вже про це говорили.
Говорили.
Ми говорили про те, що чуємо тебе, але... Брете, це Гарвард.
Але...
Тобто, можливо, я не...
-Справді? Бо я... -Брете.
-Справді. -Слухай.
Тут дві дороги.
Перша - ти не випускаєшся зі школи і не їдеш до коледжу,
а ми маємо справу з законними та академічними наслідками
-наступні шість років. -Або все життя.
Або, другий варіант: де ми... Де ти пишеш чудове ессе,
вступаєш в Гарвард і озираєшся на опцію першу, ввічливо посміхаєшся
і показуєш їй середній палець.
Не схоже, що тут є з чого вибирати.
-Саме так! -Та годі! У тебе вийде.
Тема - це головне.
Гаразд...
Перемога над страхами, віднайдення голосу...
-допомога іншим дітям... -Нудно.
Гарварду начхати на оте все.
-Але ж вони сказали... -Яке кому діло до того, що вони сказали?
Вони - комерційне підприємство. Вони дають тобі шанс,
-не тому що цінять те, що ти зробив. -Хіба?
Брете, будь ласка. Не будь ідіотом. У батьків мало часу.
Тоді який їх мотив?
-Припинити твій маленький рух. -Справді?
Упевнений, хоч трохи Гарвард вражений,
але ти став голосом протесту,
підбурюючи маси проти гніту.
Освітній індустріальний комплекс захопили
і перетворили у викачку грошей.
Приватні школи, гроші репетиторам, особисті радники, підготовки до екзаменів,
онлайн курси, плата за тестування, плата за вступні заяви,
усе зроблено для того, аби загнати дітей віком від 4 до 18 у механізм.
Він висмоктує з батьків усі гроші, заганяє вас в установи,
де бакалавріат коштує чверть мільйона доларів.
-Шматок паперу. -Це може бути темою.
Ти мариш, чи що?
Система неідеальна. Але це система.
-Не намагайся її змінити, користуйся нею! -Я не...
Я не знаю, про що ти кажеш, Мархіме, я не можу спати,
і останні декілька тижнів були жахіттям,
так що було б добре, якби ти сказав мені, що писати.
Я кажу, Брете. Але спершу тобі треба прокинутися.
Ти робив все правильно 15 років.
Грай в їхню гру, отримай диплом в Гарварді,
а потім роби зі своїм життям усе, що хочеш.
Ти хочеш бути спроможним робити все...
Я хочу бути спроможним робити зі своїм життям все, що захочу.
Добре. Тоді - покаяння.
-Перепрошую? -Твоя тема - покаяння.
Ти розумієш, що минулі декілька тижнів були жахіттям,
моментом бурі,
спричиненою випадком, внаслідок випадковості,
в яку тебе втягнули твої хулігани-друзі, і тобі прикро.
Ти каєшся.
Ти хочеш повернути своє життя, і Гарвард саме те, що в цьому допоможе.
Гаразд.
Так, жахіття. Я можу...
Я можу таке написати.
Комісія зі вступу на бакалаврат Гарвадський університет, Кембридж
Шановна комісіє, Одна помилка.
Впродовж 17,7 років я робив усе правильно, а потім учинив помилку.
Що він робить?
Думає. Мабуть, думає.
Так. Але хіба це не робиться за комп'ютером?
Брет?
Як справи з ессе?
Добре.
Коли ти плануєш показати нам чернетку?
Скоро.
Ти б не міг зняти окуляри? Хочу бачити твої очі.
У тебе все добре?
Так, усе добре, тату.
Може, тебе щось турбує, про що нам треба знати?
Ні.
Ти ж закінчиш ессе вчасно, так?
Що? Ви хочете, аби я пообіцяв?
-Не завадило б. -Так!
Брет!
-Він... обіцяє? -Думаю...
-Гаразд, посміхайтеся! -Чекайте! Ще один!
-Я тобою так пишаюся. -Мило.
-Це так круто, правда? -Гаразд, мамо!
-Думаю, досить! -Ми любимо тебе!
ВІТАННЯ ВИПУСКНИКАМ!
Гаразд! Бувайте!
-Побачимося, Стейсі! -Побачимося, Стейсі!
Божевілля.
-Гарні мантії, випускники. -От він!
Упіймав? Ритуальна свобода!
Ні, я щойно прийшов. Навіть не певен, чи мені можна сюди приходити.
Ти напишеш круте ессе.
Так.
-Ми скоро до тебе повернемося. -Гаразд. Повеселіться.
-Вітаю. -Дякую.
Чула, ти покидаєш список.
Так, від Гарварду... Складно відмовитися.
Розумію.
Це твоє рішення, я за тебе рада.
Так, я теж.
Ми зможем зустрітися до того, як ти поїдеш до Європи?
Взагалі-то... Я їду сьогодні вночі.
Ти ж казала, що в тебе два тижні?
Плани змінилися. Буває.
Мені треба йти.
Хай щастить. Серйозно.
Отак просто. Поворотний момент, як каже твій тато.
-Вона їде сьогодні. -Вона живе на коучсерфінгу.
Це жахливо.
І Стів подав до суду через машину.
Чому вона нічого мені не сказала?
Та годі. Ти відмінник.
Яка з тебе користь, якщо ти не можеш збагнути такого?
Ти не можеш це видалити. Ти ж знаєш.
Так, я знаю, як працює Інтернет.
Я просто викладу свого листа до Гарварду.
Це буде актом каяття і...
виключить мене з руху.
Але не припинить його.
-Але я до нього більше не буду причетний. -Він і користь приніс.
Моє зруйноване життя не повинно було стати ціною твого зізнання.
Та схаменися.
Думаєш, я один набрався сміливості подивитися в очі своїм страхам?
Ні, ти дав хоробрість багатьом людям. Це чогось варте.
Брете, як там... Привіт, Клінте.
Вітаю, місіс Блекмор. Я вже йду.
Можна прочитати чернетку?
-Ще ні. -Чому ні?
Я працюю над ним.
-Ти ж знаєш, що скоро його здавати. -Знаю.
-Коли?
Скоро.
Завтра.
Ти не завалиш усе, правда?
-Мамо! -Гаразд, вибач.
Привіт.
Чуваче!
Ці декілька тижнів були для тебе тяжкими. Жахливими просто.
-Досить точний опис. -Знаєш, я іноді думаю, що...
-якби я не наступив на ту трубу... -Навіть не починай.
Не починай.
Ми наче метафора життя, ти і я, розумієш?
Народилися в одному місті...
росли, ходили в одну школу, грали в тих самих лігах.
І тепер тобі... доведеться їхати...
за великим життям, в Лігу плюща, за великим фінансовим успіхом.
Можливо.
Не знаю.
Як щодо тебе? Іншої частини метафори?
Ти ж мене знаєш.
Почну працювати на тата. Приєднаюся до спільноти сантехників.
Заробляти 100 штук на рік.
Займатися серфінгом, тусити... Просто жити.
-Звучить непогано. -Непогано.
Я в захваті.
Це той, про кого я думаю? Ді?
Так, Ді.
До речі, про падіння з небес на землю. От і повчальна історія.
-Ти про що? -Стіна.
Ви були майже сусідами, поки школа не вибухнула.
Що?
Ді. Дуглас Ебайер.
Він був відмінником, років 20 тому.
ШКОЛА КАЛІ СТІНА СТИПЕНДІАТІВ
Він був такий, як ти.
ДУГЛАС ЕБАЙЕР 2002
ДУГЛАС І. ЕБАЙЕР
«Я щасливий, бо сьогодні знайшов своїх друзів, вони в мене в голові». Курт Кобейн
Шановна комісіє,
усі мені кажуть, що вступ до вашого закладу - перший крок
на шляху до гарантованого успіху.
Але я все одно не розумію, що це означає.
Йдеться про гроші? Престижну роботу? Розкішний маєток?
Мій тато каже: «Успіх - це віднайти самого себе».
Але скільки батьків дійсно хочуть цього для дітей?
Батьки та заклади ігнорують поради про те, як ростити щасливих дітей,
вони хочуть, аби ми просто були щасливі, чи змушують бути нещасними, як вони.
ЯК ВИРОСТИТИ ЩАСЛИВУ ДИТИНУ
Дослідження кажуть, що підлітки живуть вночі.
Через наші біоритми, ми встаємо пізніше і лягаємо пізніше.
Але шкільний день починається о 7,45.
Також вони показують, що середній бал і стандартизовані оцінки за тести
не вимірюють майбутній академічний, професійний чи особистий успіх...
БУДІВЛЯ АДМІНІСТРАЦІЇ БУДЕ ВІДБУДОВАНА ДО 2020
...але їх усе ще використовують при вступі.
Я можу продовжувати і далі, але ви зрозуміли суть.
Чому ж система не адаптується? Я вам скажу.
Бо система віддана сама собі, а не майбутнім поколінням.
Це дуже щедро з боку вашого університету - дати мені можливість
витягнути себе з цієї прірви. І я, звичайно ж, дуже вдячний за це.
Але я не каюся.
Навпаки.
Система прихильна до дронів, тих, хто слідує правилам та проходить тести.
Ми випускаємося, заробляємо гроші, заводимо дітей і продовжуємо цикл.
Але я роками відчував, що мої мрії шліфують,
аби я вписався у механізм цієї машини.
Мій друг каже: «Саме страх вбиває майбутнє».
Він вбиває інтерес до невідомого.
Це зайняло якийсь час, але я зрозумів, який він правий.
Тому зараз я біжу по чистому полю, без якихось доріг.
Я не знаю, куди біжу,
але знаю, що не знайду це місце,
якщо піду через коридори вашого закладу.
А тому...
Я дякую вам за пропозицію, але...
з усією повагою я відповідаю...
Пішло воно. Гарвард не для мене.
З повагою, Брет Блекмор.
Пішло воно.
Ми з твоїм батьком дуже старалися.
У всіх інших були діти. А у нас?
Викидні.
Тому, коли у нас нарешті з'явився ти, це стало...
усім.
Я кинула архітектуру і записалася до клубу Вестсайдських молодих матерів,
і мені сподобалося.
Але десь посеред шляху я...
почала забувати, хто я.
Я почала жити тобою, бо усі ці роки я...
жила тобою, і, коли приймаєш цю роль,
немає нічого важливішого за те, як твою дитину сприймають,
тому що так сприймають і тебе. Це ціна успіху і вона...
Це жахливо.
Мій тато сказав би...
«Тяжкий вибір - правильний вибір».
Я так казала, так? Увесь час, коли ти був маленьким.
Я не думала, що це і мене стосується.
І, коли я читала ессе, що ти надіслав, я...
Я згадала, що стосується.
Я не знав, чому мама кинула архітектуру.
Вона була дуже талановитою.
Правда.
СПИСОК «ПІШЛО ВОНО»
Отак. Повісьте отут.
Хто це?
Джесіко, перевір, чи вулиці чисті,
і, якщо там стоять сторонні продавці, дай мені знати.
Це мій піарник.
-У тебе є піарник? -Так.
Дуже дякую.
Вони їх продають.
-Там вантажівка з морозивом. -Це ж не пиво?
Це комбуча.
Сьогодні день грошиків, вперед.
Чорт візьми!
У мене три мільйони підписників.
А моїм ессе поділилися десять мільйонів разів.
-Що? -Так.
Я піду вдягну штани, чекай.
У мене тільки що був конференц-кол з комісією Гарварду.
Містере Брукс, вибачте. Я знаю, що вони хотіли побачити, але...
-Але я мав написати правду. -І ми дуже пишаємося,
так що, якщо ти прийшов сказати, що його не взяли,
-це не... -Чекай!
Вони з тобою абсолютно згодні.
Вони всі дуже добре знають про проблеми системи.
Чекайте. Що ви...
Що ви, я не... Що ви намагаєтеся сказати?
Ти маєш саме те нестандартне мислення, яке потрібне Гарварду.
Взагалі-то, це, мабуть, декан Райлі.
-Вона хоче поговорити з тобою особисто. -О боже!
Ваш хлопчик в Гарварді!
Алло?
Так, це...
Агов?
Так.
Мені теж приємно.
«BrettD_247» та «Clint» нещодавно опублікували історії
Цьому поколінню не потрібен голос,
у нього є свій.
Реакція відправлена «BrettB_247»...
ПОДІЛИТИСЯ МІСЦЕЗНАХОДЖЕННЯМ БРЕТ
МАЙОРКА, ІСПАНІЯ ПОДІЛИТИСЯ МІСЦЕЗНАХОДЖЕННЯМ
Брете, ти став голосом покоління.
Не знаю, я усвідомив,
що цьому поколінню не потрібен голос... у нас у всіх є свій.
Дуже глибоке мислення як на 18-річного.
Не зовсім. Це просто реалії нашого покоління.
Я не тільки про себе говорю.
Я про всіх цих людей, що зараз з нами. Особливо цих хлопців.
Це з ними треба говорити.
-Серйозно, поговоріть з ними. -Ви всі створили знаменитий список.
Хлопчику мій, ти ж розумієш, чого ти досяг?
Ти зробив те, що тільки декотрим людям вдавалося зробити
-за шість мільйонів років. -І що ж?
Тебе знають усюди. Прям усюди.
-Пишаюся тобою. -Дякую.
Хочеш мене представляти? Серйозно, представляй мене.
Я не просто так стою на цій спеці.
-Що таке? -Мені дещо потрібно.
-Зараз? -Зараз.
-Ти зможеш! -Звичайно, що зможу! Я ж твій хлопчина.
-Поїхали. -Дай ключі.
Гаразд, дівчинко. Дай подивлюся. Зніми це.
Твоє волосся...
Човен наближається. Ходімо, дівчата.
Човен наближається.
Ходімо, дівчата, важливі клієнти. Човен наближається.
Вона сказала, що не все так погано. Просто тримайся з нами.
Хочеш потрапити в цей бізнес?
Такі погляди.
Припливає яхта повна розпусних мільярдерів або...
можливостей.
Тобі обирати.
Ні, я таке вже бачила. Я на таке не підписувалася.
Але все ж підписалася, тобі потрібен буде адвокат, аби піти.
У вас буває, що хочеться сказати «пішло воно»?
У мене? Кожен день. Іноді - щогодини.
Усе ж, твоє рішення?
Сідай на човен.
ТАКСІ ПОРТОКОЛОМ
Дякую.
-Це все? -Еге ж.
Коли вони повертаються?
Зранку. Наступного тижня. Деякі - не раніше жовтня.
Чорт!
Дякую.
Це твій?
Так... майже.
Кожного року такий є.
-Що ти там робиш? -Я? Те саме можу спитати тебе.
Я женуся за своєю...
Я женуся за тобою, взагалі-то.
Так? І як, виходить?
Не знаю, ти мені скажи.
Трошки нездорово, можливо?
Ні, як раз стільки, скільки треба.
Добре, бо щось мене щойно торкнулося,
і мені треба звідси вибиратися.
Чекай, але ж ти не відмовив Гарварду?
-Відмовив. -Але ж це була твоя мрія.
Вони спитали, чи я хочу відкласти навчання на рік.
-Це круто. -Я відмовив.
-Вони запропонували мені стипендію. -Що?
І я знову відмовив.
Батьки ледь не вдавилися. Водночас, серйозно.
Потім вони запропонували посаду позаштатного викладача.
Типу бути лектором на запрошення.
-Я подумав, що це звучить круто. -Це дуже круто. Це неймовірно.
Можливо.
Проведеш когось до себе у кімнату?
Якась застаріла ідея.
Справді?
Одна помилка.
От і все. Вона зруйнувала... все.
Але я зрозумів, що справжній вбивця - страх. Іноді...
лише треба сказати безневинні два слова, і...
У Каліфорнії найбільший в американській грі в лото виграшний білет
сьогодні виявився у безхатнього чоловіка, Дугласа Ебайера.
Виявляється, він використовував алгоритм, аби обрати виграшні цифри.
ДІ ВИКОРИСТАВ СВІЙ ВИГРАШ, АБИ ЗАПОЧАТКУВАТИ ПРОГРЕСИВНИЙ КОЛЕДЖ
БЕЗПЛАТНИЙ, БЕЗ ОЦІНОК, УСІМ РАДІ
ДУГЛАС ЕБАЙЕР 850 МІЛЬЙОНІВ ДОЛАРІВ
ЙОГО АЛГОРИТМ УСЕ ЩЕ ЛИШАЄТЬСЯ СЕКРЕТОМ
КЛІНТ УСЕ ЩЕ ЧЕКАЄ МОЖЛИВОСТІ СКАЗАТИ ТАТУ, ЩО ВІН ГЕЙ
ТАТО: Буду вдома пізно. Вечеря в духовці.
І, так, я бачив усі твою аккаунти в соцмережах.
Навіть секретні.
І я тепер люблю тебе навіть більше. Тато
ЛЕС СТАВ ОДНИМ ІЗ НАЙКРАЩИХ САНТЕХНИКІВ У ЛОС-АНДЖЕЛЕСІ
КОЛИ ВІН ВІЛЬНИЙ
СТЕЙСІ ЗАВ'ЯЗАЛА З ПРИКОЛАМИ З ПІРАМІДАМИ
І ПЕРЕЙШЛА НА ВИСОКОТЕХНОЛОГІЧНИХ РОБОТІВ В УНІВЕРСИТЕТІ САНТА КЛАРИ
НІКО НАЛАШТОВАНИЙ ВИКОРИСТАТИ ПОТЕНЦІАЛ ПОКОЛІННЯ
КРІСТЕН ТА ДЖЕФФРІ ПЕРЕЙНЯЛИ РУХ
Придумала. Готовий?
Обпливти увесь світ на човні.
-Так, це хороший. -Хороший.
Гаразд, поїхали.
Зіграти виграшний турнір Великого шлема сьомої Світової Серії.
Ні, це не можна. Це не можна до списку.
-Це порушує закони логіки і науки. -Але це мій список.
Знаю, любий, але це фізіологічно не можливо.
Гаразд.
-Піти на нудистський пляж з нею. -Чекай, чому всі голі?
Вибач, мені не зручно в такому середовищі.
-Я це викладу. -Ти ж можеш це видалити?
Готово.
-Виклалося. -Мені все одно.
Гаразд.
-Я почуваюся таким вільним. -Справді?
-Усе добре? -Люди з роботи це побачать.
Думаю, це побачить увесь світ.
-Чекай. Там... -Господи.
-Ні. -Гаразд.
-Подзвони Брету. -Подзвони Брету.
БРЕТ І КАЙЛА ПОДОРОЖУЮТЬ СВІТОМ
ВИКРЕСЛЮЮТЬ ПУНКТИ ЗІ СВОЇХ СПИСКІВ
Де ци те взяла? Воно ввімкнене? Спалах є?
-Так! -Що-небудь?
Ні, без спалаху. Денне світло.
-Готовий? Три... -Я про спалах камери.
Два...
Люба, це відео. Це не фото.
І ПО-СПРАВЖНЬОМУ ЗАКОХУЮТЬСЯ
Переклад субтитрів: Mykhailyna Karpinska