Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מבוסס על אירועים אמיתיים -‬
‫בבקשה.‬
‫יש מספיק דגים לכולם.‬
‫את צריכה לתת לי קודם.‬ ‫-לא, אני הייתי ראשונה.‬
‫איקה, את צריכה לשרת אותי. אני גרה רחוק.‬ ‫-כן.‬
‫אני יודעת מי הייתה ראשונה ומי אחרונה.‬
‫טוב, קדימה. מי שתעמוד בתור בצורה מסודרת,‬ ‫תקבל יותר דגים.‬
‫כן.‬
‫כמה את צריכה?‬
‫שמונה עשרה אלף?‬
‫הייתה הרבה עבודה היום.‬
‫קחי אלף, קני לך משהו.‬
‫אבא!‬ ‫-קחי!‬
‫שמור את זה. אתה צריך את זה יותר ממני.‬
‫"האימא הקטנה" שלי.‬
‫לא אצליח לעבוד בלעדייך.‬
‫תודה.‬
‫בואי, נלך הביתה.‬
‫אימא.‬
‫סליחה.‬
‫מים.‬
‫למה אתה נועץ מבט, אבא?‬
‫בגלל שהדג מבושל טוב.‬
‫זה טעים מאוד.‬
‫את יודעת למה קראתי לך "איקה"?‬
‫כן, אבא.‬
‫למה קראנו לך ככה?‬
‫כי זה היה השם של אימא שלך.‬
‫כשאני מביט בך, אני רואה את אימא שלי.‬
‫את נראית בדיוק כמוה.‬
‫את אפילו שורפת את הדג ממש כמו אימא שלי.‬
‫אבא!‬
‫אם לא אטפל בך,‬
‫מי יעשה את זה?‬
‫אני רוצה שתדעי, שהעבודה הקשה שלנו…‬
‫היא לא לחינם.‬
‫אנשים שמים לב לזה.‬
‫אם תשאלי מיהם שלושת הדייגים המובילים כאן,‬ ‫ינקבו בשמי.‬
‫כשהם מתכוונים אליי, הם מתכוונים גם אלייך.‬
‫את עושה עבודה טובה.‬
‫תמשיכי ככה.‬
‫כן, אבא.‬
‫אבא, אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫כן.‬
‫אהבת את אימא שלך?‬
‫בהחלט.‬
‫אהבתי אותה מאוד.‬
‫אתה אוהב את אימא שלי?‬
‫את צעירה מכדי להבין.‬
‫כשתגדלי,‬
‫תביני.‬
‫נדבר עוד כשתגדלי. שמעת?‬
‫אל תדאגי.‬
‫קדימה, תאכלי!‬
‫האימא הקטנה שלי.‬
‫אבא. שלום.‬
‫עבודה טובה, מאמא.‬
‫עבודה טובה.‬
‫תני לי את הדלי.‬
‫תני לי אותו.‬
‫אבא.‬
‫אני לא רוצה להיפרד ממך לעולם.‬
‫זה לא יקרה לך.‬
‫לא תהיי שפחה של אף גבר.‬
‫המורה מחכה לדגים שלה. רוצי אליה.‬
‫מהר, אל תאחרי.‬
‫איקה.‬
‫איקה!‬
‫המורה.‬
‫קראתי לך.‬
‫הבאתי את הדגים שלך.‬
‫הדגים קטנים מדי.‬
‫את תמיד קונה דגים כאלה.‬ ‫-את צוחקת עליי? הדגים קטנים.‬
‫קניתי מסולומון. הוא יבין.‬
‫הם קטנים מדי. תראי.‬
‫קדימה.‬
‫בזהירות.‬
‫המורה לא הייתה שם?‬
‫היא הייתה, אבא.‬
‫אז למה התעכבת כל כך?‬
‫אבא, ראיתי ילדים ששרים שירי בית ספר.‬ ‫אהבתי את זה.‬
‫כמה אימא של קיקי חייבת לנו?‬
‫ששת אלפים חמש מאות, אבא.‬
‫תקראי לדוד לוקאס.‬
‫תגידי לו שיגיע מהר. נלך לגבות את החוב.‬
‫טוב?‬
‫אל תתעכבי.‬
‫שמעת אותי?‬
‫ביקרתי את ברברה אתמול.‬
‫היא עשויה למות בקרוב מאוד.‬
‫ברצינות?‬ ‫-אני רצינית מאוד.‬
‫המוות קורא בשמה.‬
‫היא תעזוב אותנו בקרוב.‬
‫היא תמות עם כל החינוך שקיבלה?‬
‫את גורמת להשכלה להישמע חשובה.‬
‫אין טעם בהשכלה.‬
‫היא הורסת משפחות.‬
‫רק טיפשים ועצלנים הולכים לבית הספר.‬ ‫זה בזבוז זמן וכסף.‬
‫כל האנשים בכפר שהעזו לקבל השכלה,‬ ‫סובלים מעוני.‬
‫ליסה! את בטוחה?‬
‫הייתי משקרת לך?‬
‫טוב, בואי נספור. ‬ ‫פיטר העצלן עדיין גר עם ההורים.‬
‫אין לו כסף.‬
‫גם ג'ו. אותו הדבר.‬
‫ברברה הטיפשה החליטה להצטרף אליהם.‬
‫הסיפור של ברברה שובר את ליבי.‬
‫זה עצוב מאוד.‬
‫שלא לדבר על ריטה.‬
‫היא החליטה ללמוד, ובמקום זאת,‬ ‫נכנסה להיריון.‬
‫כן! ריטה!‬
‫ריטה!‬
‫אימא, את יודעת שאני שונאת את בית הספר.‬ ‫אני מעדיפה לעבוד עם דגים מאשר ללמוד.‬
‫אני אפילו מעדיפה להתחתן, כמו ריטה.‬ ‫-את חכמה, אנדונג. את ילדה חכמה.‬
‫אקנה לך גארי, תאכלי את זה עם דגים.‬
‫אימא.‬
‫אימא!‬
‫אבא!‬
‫אימא.‬
‫אימא! אבא!‬
‫אימא.‬
‫אבא! אימא…‬
‫אימא.‬
‫א…‬
‫אבא!‬
‫- סולומון -‬
‫סולו…‬
‫איך מצאת את המקום הנהדר הזה?‬
‫אני דייג!‬
‫במקום הזה, אבי הציע נישואים לאימי.‬
‫את אוהבת את המקום?‬ ‫-כן, הוא יפהפה.‬
‫אז…‬
‫מה נעשה היום?‬
‫ברברה, אני מחבב אותך.‬
‫ואני מחבב אותך כל כך,‬ ‫עד שרק מחשבון יוכל להראות עד כמה.‬
‫סולו…‬
‫אני מחבבת אותך כל כך,‬
‫ואפילו מחשבון לא יוכל להראות עד כמה.‬
‫תראי…‬
‫לא אוכל להקים משפחה טובה, בלי אישה טובה.‬
‫את האישה היחידה שאני באמת אוהב.‬
‫בכל פעם שאני מביט בעינייך,‬
‫הלב שלי נמס.‬
‫אני מחבב אותך, ברברה.‬
‫אני רוצה שתהיי אשתי.‬
‫תהיי האישה שלי, ונקים משפחה טובה.‬
‫זה תמיד היה החלום שלי.‬
‫להיקרא אשתך.‬
‫אני אתחתן איתך.‬
‫את מסכימה?‬ ‫-כן!‬
‫את רואה למה אמרתי שאת ממיסה את ליבי?‬
‫תודה על הנעליים היפות. אני ממש אוהבת אותן.‬
‫הכול בשבילך, אהובתי.‬
‫- מלאלה -‬
‫- תיקון, הכתבה -‬
‫המורה.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫מה זה?‬
‫תראי לי.‬
‫מה היא אומרת?‬
‫"ילדה אחת‬
‫מורה אחת‬
‫ספר אחד‬
‫ועט אחד, יכולים לשנות את העולם.‬
‫אם איש אחד יכול להרוס את העולם,‬
‫מדוע שלא ילדה אחת…‬
‫תשנה אותו?"‬
‫איך קוראים לה?‬
‫קוראים לה מלאלה.‬
‫איקה!‬ ‫-אבא.‬
‫מה את עושה?‬
‫זה מה שהרג את אימא שלך.‬
‫אכלת?‬
‫טוב.‬
‫תעזרי לי להוריד נעליים.‬
‫חסכתי קצת כסף.‬
‫אקנה לך מתקן לדגים בחודש הבא, טוב?‬
‫כדי שתוכלי לצלות דגים היטב.‬
‫אבא שלך הלך לבקר חבר.‬
‫איקה, את ילדה טובה מאוד.‬ ‫-כן, דוד.‬
‫כולם גאים בך.‬
‫תודה, דוד.‬
‫אם אחד משלושת הבנים שלי היה עובד קשה כמוך,‬
‫הייתי מאושר.‬
‫אבא שלך זוכה לכבוד גדול כאן,‬
‫בזכותך.‬
‫אל תשתני אף פעם.‬
‫אני צריך לרוץ לעבודה.‬
‫איקה…‬
‫שאלת את עצמך מדוע כל הילדים שהלכו ללמוד,‬ ‫סובלים מעוני?‬
‫הם ילדים עצלנים.‬
‫את מבינה? הם ילדים עצלנים מאוד.‬
‫נשים לא צריכות ללמוד.‬
‫טוב, תשאלי את עצמך…‬
‫האם אדם מלומד קנה ממך דגים אי פעם,‬
‫מבלי להתווכח על המחיר?‬
‫הם עניים. אנחנו דואגים להם לאוכל.‬
‫כן, זו האמת.‬
‫תישארי כמו שאת.‬
‫אל תשתני.‬
‫אל תתני לאיש להשלות אותך בקשר להשכלה.‬ ‫ההשכלה מזיקה לנשים.‬
‫הבנת?‬
‫אני צריך לרוץ לעבודה.‬
‫איקה.‬
‫אנדונג.‬
‫מה נשמע?‬
‫בסדר.‬
‫איקה.‬
‫הדוד שלי חזר אתמול.‬
‫הוא אומר שאתחיל ללמוד ביום שני.‬
‫אני לא רוצה ללמוד. ‬ ‫בבקשה, תני לי תירוץ לספר לו.‬
‫אני שונאת ללמוד.‬
‫אנדונג.‬
‫מצטערת, אני צריכה ללכת. נדבר בפעם אחרת.‬
‫למה קמת מאוחר?‬
‫הייתה לך יותר מדי עבודה אתמול?‬
‫ישנתי עד מאוחר.‬
‫תיקנתי את המנוע.‬
‫המתנע החדש עובד טוב.‬
‫איקה.‬
‫איקה!‬
‫הכול בסדר?‬
‫מה אמרת?‬ ‫-איפה אבא שלך?‬
‫איקה!‬
‫איפה אבא שלך?‬
‫תני לי דגים, אני צריכה ללכת.‬
‫גברת, בבקשה, אם את לא יכולה לחכות, ‬ ‫את יכולה ללכת.‬
‫מה אמרת?‬
‫אמרתי שאם את לא יכולה לחכות, ‬ ‫תקני במקום אחר.‬
‫אני הולכת. תני לי את הכסף שלי.‬
‫איזה כסף?‬
‫לא שילמתי לך? תני לי את העודף שלי.‬
‫גברת, אל תתחילי, בבקשה.‬
‫לא שילמת לי כסף, ולא תוכלי לעבוד עליי.‬
‫מה?‬ ‫-איקה!‬
‫גברת, אל תכעסי, בבקשה.‬ ‫-אם לא היית בא, הייתי הולכת.‬
‫אני אשרת אותך. היא שכחה.‬ ‫-רק בשבילך.‬
‫אל תכעסי, תביני, בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫היא קנתה דגים ב-3,000.‬
‫היא נתנה לך 5,000. תני לה עודף.‬
‫הינה, יש לה עודף.‬
‫אל תכעסי, תביני, בבקשה.‬
‫קיבלת שירות?‬
‫קדימה!‬
‫לוקאס.‬
‫סולה.‬
‫ברוך הבא.‬
‫מוסטפה. מה שלומך?‬
‫מה יש?‬
‫תן לי את הכסף שלי.‬
‫זאת בדיחה? אתה יודע מה השעה?‬
‫לוקאס, לא באתי הנה להתבדח.‬
‫אתה לא יכול לגבות חוב בשעה כזו.‬
‫נתתי לך את הכסף באותה שעה.‬
‫בכל מקרה…‬
‫לפי החישובים שלי, ‬ ‫אוכל לשלם לך רק בחודש הבא.‬
‫אין לי את הכסף עכשיו.‬
‫לוקאס, תפסיק עם הבדיחות הטיפשיות שלך.‬
‫אתה רואה אותי מחייך?‬
‫אני לא צוחק, אין לי את הכסף. בחודש הבא.‬
‫לוקאס, אתה שקרן.‬
‫אנחנו לא רואים שאתה מוכר ליד הים בכל יום?‬
‫השתגעת?‬
‫אתה מעז לבוא לבית שלי ולהעליב אותי?‬
‫אני חייב לך כסף?‬
‫אני חייב לך?‬ ‫-לוקאס, מוסטפה אומר את האמת.‬
‫אני לא כדורגל ואתה לא סמואל אטו.‬
‫לוקאס, אם לא תשלם לי את הכסף שלי…‬
‫אתה תמות.‬
‫אתה מאיים עליי בבית שלי?‬
‫סולה, תראה…‬
‫אעצום עיניים ואספור מאחת עד חמש.‬
‫אם עדיין תהיו כאן שאפקח עיניים,‬ ‫אני מבטיח לכם…‬
‫אחד מכם ימות.‬
‫אחת.‬
‫שתיים.‬
‫שלוש.‬
‫ארבע.‬
‫חמש.‬
‫לא…‬
‫סולה…‬
‫מה זה? אי אפשר לצחוק איתך?‬
‫אתה כמו אח בשבילי. נסגור את זה כמו גברים.‬
‫נסגור את זה כמו אחים.‬
‫למה?‬
‫אחי, אתה תמות אם לא תשלם לי.‬
‫טוב.‬
‫זה בכיס שלי.‬
‫הכיס שלי.‬
‫נסגור את זה כמו אחים, סולה. בבקשה.‬
‫כמה יש שם?‬
‫ארבעת אלפים.‬
‫ארבעת אלפים?‬
‫אתה חייב לי 70 אלף.‬
‫סולה, זה כל מה שיש לי. תן לי עוד קצת זמן.‬ ‫בבקשה, זה כל מה שיש לי עכשיו.‬
‫לוקאס, אתה צריך להחזיר לי את כל החוב.‬
‫אתה מוכן לקבל עצים?‬
‫מה?‬
‫לא תצטרך לקנות עצים שוב.‬
‫אני מבטיח לך.‬
‫אלה העצים.‬
‫שתי, לפי שיתקרר.‬
‫זה ירפא את השיעול שלך. שתי.‬
‫שתי.‬
‫קרה משהו?‬
‫משהו מטריד אותך? את נראית מודאגת.‬
‫אל תתני לויכוח עם האישה הזו להפריע לך.‬
‫טוב?‬
‫היית עסוקה מדי.‬
‫אז התבלבלת.‬
‫זה יכול לקרות לכל אחד.‬
‫את מבינה? אל תדאגי, שתי.‬
‫שתי לפני שזה יתקרר.‬
‫שתי.‬
‫אני רוצה ללכת לבית הספר.‬
‫בית הספר לא מיועד לסוחרי דגים כמונו.‬
‫ואת אישה.‬
‫זה רעיון גרוע.‬
‫מה יגידו האנשים בכפר?‬
‫מה יגידו אותם אנשים בדיוק,‬
‫כשאלך לבית הספר ואתחיל להרוויח כסף?‬
‫הרבה כסף.‬
‫אף אחד בבית הזה לא יצטרך לדוג יומם ולילה.‬
‫החיים שלנו ישתנו לנצח.‬
‫סולו. אומרים שאדם עיוור‬ ‫לא יכול להוליך עיוור אחר.‬
‫הדיג מיועד לצעירים.‬
‫בסדר.‬
‫מה יקרה אם נזדקן ולא נוכל לדוג עוד?‬
‫אלוהים בירך אותנו בילדה אחת בלבד.‬
‫ילדה.‬
‫אלוהים בירך אותנו בדיג.‬
‫ולא נוכל לשנות את זה.‬
‫אני לא מסכימה איתך.‬
‫האימא הקטנה שלי.‬
‫את אומרת שאת רוצה ללמוד בבית הספר.‬
‫שאלת אותי אם אני אוהב את אימא שלך.‬
‫את רוצה לדעת את התשובה?‬
‫תרצי לדעת?‬
‫אף פעם לא אהבתי את עצמי.‬
‫את כל האהבה והדאגה שהייתה בי…‬
‫נתתי לאימא שלך.‬
‫כשאימא שלי ואחי, לוקאס, ניסו לדבר בה סרה,‬
‫גירשתי את אימא שלי מהבית.‬
‫אף אחד לא אוהב את אימא שלך יותר ממני.‬
‫באמת, אף אחד.‬
‫גם לא אלוהים.‬
‫ואפילו לא את.‬
‫את לא אוהבת אותה יותר ממני.‬
‫נדמה שהשטן לקח אותה.‬
‫כשדיברה איתי, היא התחילה להישמע כמשוגעת.‬
‫ארוסי…‬
‫הסכים להחזיר לך כל סכום שהוצאת עליי,‬
‫בתוספת ריבית.‬
‫לא, אל תגידי דברים כאלה.‬ ‫-אחזיר לך את הכסף.‬
‫אני מסרב לקבל זאת.‬
‫את האישה שלי!‬
‫נסה להבין.‬
‫בבקשה, תן לי ללכת.‬
‫זו התוצאה של ההשכלה?‬
‫הגבר ההוא לא אוהב אותך…‬ ‫-בבקשה, עצור!‬
‫אני ילדה בעיניך? אתה תלמד אותי על אהבה?‬
‫המקום הזה הוא כלא נפשי.‬
‫לא ארצה להיחנק בטירוף הזה.‬
‫אעדיף למות קודם…‬
‫מאשר לתת לך לטעות כמוה.‬
‫זה לא יקרה. שמעת?‬
‫שמעת?‬
‫זה לא יקרה שוב.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫איקה.‬
‫אנדונג.‬
‫אני מצטערת.‬
‫תודה. גם אני מצטערת.‬
‫איפה אימא שלך?‬
‫היא יצאה.‬
‫לא אמרת שאת מעדיפה שלא ללכת לבית הספר?‬ ‫-הדוד שלי הגיע אתמול.‬
‫הוא עשה מזה סיפור גדול.‬
‫בקשר למה?‬
‫כשאבא שלי מת כשיצא לדוג,‬
‫הדוד שלי הבטיח שישלח אותי ללימודים.‬
‫הוא שלח כסף עבור שכר הלימוד,‬ ‫אבל אימא שלי בזבזה אותו.‬
‫אתמול, אחרי המריבה,‬ ‫הוא קנה לי שתי תלבושות אחידות,‬
‫ושילם את שכר הלימוד שלי.‬
‫איך זה היה?‬
‫מה?‬
‫בית הספר.‬
‫זה היה משעמם.‬
‫לא היה לי מושג על מה המורה דיברה.‬
‫אחת חלקי שתיים…‬
‫הייתי בכיתה, אבל חשבתי עלינו.‬
‫איך היינו חופשיות ונהנינו מהים.‬
‫מהם המחלקים של המספר שש?‬
‫מי יודע את התשובה?‬
‫מישהו?‬
‫- מחלקים -‬
‫תגידו "אחת".‬ ‫-אחת.‬
‫מחלקי המספר שש, התחלתי עם אחת.‬
‫מה המחלק הבא?‬
‫שתיים.‬ ‫-שתיים.‬
‫שלוש.‬ ‫-שלוש.‬
‫שש.‬ ‫-שש.‬
‫אז מחלקי המספר שש הם…‬
‫אחת, שתיים, שלוש, שש.‬
‫אז למדנו את מחלקי המספר שש.‬
‫עכשיו…‬
‫- משולשים -‬
‫קחי 300 וקני לך משהו.‬
‫אבא, תודה.‬ ‫-כן.‬
‫לכי הביתה לבשל, אני רעב.‬ ‫-אבא, כבר בישלתי.‬
‫מה עם הבגדים?‬ ‫-כבר כיבסתי אותם.‬
‫לכי הביתה לנוח, זה מגיע לך.‬
‫לכי הביתה לנוח.‬
‫- מהי היסטוריה -‬
‫אם ילד מפנה שטח של הקטר אחד בשעתיים,‬
‫כמה דקות יידרשו לארבעה ילדים‬ ‫כדי לפנות את אותו השטח?‬
‫- חשבון -‬
‫אם ילד מפנה שטח של הקטר אחד בשעתיים,‬
‫כמה דקות יידרשו לארבעה ילדים‬ ‫כדי לפנות את אותו השטח?‬
‫שעתיים לפינוי הקטר אחד…‬ ‫-שלושים דקות!‬
‫מי אמר את זה?‬
‫איקה?‬
‫חכי! איקה?‬
‫בואי. בואי לשיעור.‬
‫חשבתי ששכחת ממני.‬
‫כמות הדגים מצטמצמת בכל יום.‬
‫את בטוחה שאלה דגים בשווי 2,000 פרנקים?‬ ‫-כן.‬
‫בואי הנה.‬
‫זהירות.‬
‫טוב.‬
‫זה בסדר.‬
‫הכסף שלך. אני מצטערת.‬
‫איקה.‬
‫מי לימד אותך חשבון?‬
‫אף אחד.‬ ‫-איקה, אל תשקרי לי.‬
‫אל תספרי לי שלמדת חשבון ממתן עודף ללקוחות.‬
‫ספרי לי את האמת.‬
‫זו את.‬
‫אני?‬
‫איך?‬
‫אני מציצה לכיתה שלך מהחלון בכל יום,‬ ‫כדי ללמוד.‬
‫ככה למדת חשבון?‬
‫טוב.‬
‫אם ילדה אחת שוטפת 50 צלחות בשעה,‬
‫בכמה ישטפו שלוש בנות כמות צלחות זהה?‬
‫עשרים דקות.‬
‫ארבעה אנשים עומדים בשורה.‬
‫ג'ון נמצא שלושה מטרים מאחורי לורה‬
‫ושני מטרים לפני פיטר.‬
‫פול נמצא ארבעה מטרים לפני לורה.‬
‫מה המרחק בין פיטר לפול?‬
‫תשעה מטרים.‬
‫אבא שלך יודע על זה?‬
‫טוב. ביי.‬
‫אחי.‬ ‫-כן.‬
‫אני זקוק לעזרתך.‬
‫אני צריך את הכסף לפני המועד האחרון.‬
‫לוקאס! 66 אלף.‬
‫אם היה לי סכום כזה,‬ ‫איקה הייתה מקבלת מתקן חדש לדגים.‬
‫אין לי סכום כזה.‬
‫אבא של איקה.‬
‫המורה ביבי.‬ ‫-כן.‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-שלום.‬
‫אני צריכה רשות?‬
‫בכלל לא.‬
‫אנשים כמוך מגיעים הנה רק במקרים מיוחדים.‬
‫הגעתי הנה כדי לדבר איתך.‬
‫רק שנינו.‬
‫אם יש לך משהו לומר, תגידי לו כאן.‬
‫אני לא מדברת איתך, בבקשה.‬
‫המורה ביבי, אם יש לך משהו לומר,‬ ‫אמרי אותו כאן.‬
‫שבי כדי שיוכלו להביא לך משקה.‬
‫שבי.‬
‫לא, זה בסדר. תודה.‬
‫הגעתי כדי ששנינו נדבר על משהו חשוב מאוד‬ ‫בנוגע לבת שלך.‬
‫איקה שלי?‬ ‫-כן.‬
‫במשפחה שלי, אנחנו לא מרמים.‬
‫אנחנו נותנים לך כמות דגים זהה לאחרים.‬
‫הכול בסדר.‬
‫למעשה, יותר טוב מבסדר. כן.‬
‫תודה לאל. שתי כוס יין דקל. גברת!‬
‫זה בסדר, תודה.‬
‫איקה, מר סולומון,‬
‫הילדה הזו יכולה להיות הדבר הגדול הבא‬ ‫בכפר הזה.‬
‫במשך כל הזמן שלימדתי,‬
‫לא ידעתי שאיקה מציצה לכיתה ולומדת.‬
‫איקה שלי הגיעה לבית הספר שלך?‬ ‫-כן.‬
‫איקה שלי.‬ ‫-כן.‬
‫והחדשות הטובות הן ששאלתי אותה שאלות היום,‬ ‫שאלות קשות,‬
‫והיא ענתה.‬
‫מר סולומון,‬
‫כדי להיות עוד יותר בטוחה,‬ ‫שאלתי עוד שאלות,‬
‫והיא ענתה על הכול.‬
‫הבת שלך…‬
‫היא מתת-אל למשפחה שלך.‬
‫מה איתך? את השתגעת לגמרי?‬
‫אני לא צוחקת. אני רצינית מאוד.‬
‫כדי שתרשום אותה לבית הספר.‬
‫היא תוכל ליהנות מההזדמנויות ‬ ‫ומהאנשים בבית הספר.‬
‫מר סולומון…‬
‫אחי.‬
‫למה המזל הרע תמיד בוחר בבית שלך?‬
‫שוב ושוב. קודם, זו הייתה ברברה.‬
‫עכשיו זו איקה.‬
‫למה?‬
‫הבת שלי הלכה לבית הספר?‬
‫איקה שלי?‬
‫מר סולומון…‬ ‫-היי!‬
‫מה זה?‬
‫כל הזמן, בית ספר, בית ספר.‬
‫אם בית הספר היה כל כך טוב,‬ ‫לא היית לבושה ככה.‬
‫את נראית כמו פינוקיו! אלו שטויות, שבי!‬
‫אחי!‬
‫אבא!‬
‫את רוצה להיות עקשנית כמו אימא שלך?‬ ‫-לא, אבא!‬
‫שכבי פה!‬
‫אמרתי לך לשכב!‬
‫תשכבי!‬
‫לא, אבא, בבקשה.‬
‫תלכי שוב לבית הספר?‬ ‫-לא, אבא!‬
‫תלכי לשם שוב?‬ ‫-לעולם לא!‬
‫אני לא שומע!‬ ‫-לעולם לא!‬
‫אראה אותך שוב בבית הספר?‬ ‫-אף פעם לא, אבא, אני מבטיחה!‬
‫אני לא שומע.‬ ‫-אני מבטיחה, אבא!‬
‫שמעת אותי?‬ ‫-כן, אבא!‬
‫סולו, אתה אדם חזק.‬
‫אתה אדם חזק.‬
‫סולו, אתה אדם חזק.‬
‫ביבי!‬
‫המורה ביבי!‬
‫מר סולומון.‬
‫אני רוצה להזהיר אותך. התרחקי מהמשפחה שלי.‬
‫קחי את הטירוף שלך למקום אחר.‬
‫שמעת אותי?‬
‫אל תכניסי לבת שלי רעיונות מטורפים.‬
‫אני אוהב אותה כמו שהיא.‬
‫לא אזהיר אותך שוב.‬
‫אני לא אוהב את זה.‬
‫תראי את הגב שלך.‬
‫את נעשית עקשנית מדי.‬
‫אני לא אוהב את זה.‬
‫אימא קטנה, זה כואב לך?‬
‫זה כואב?‬
‫אני מצטער.‬
‫אני כל כך מצטער, אימא קטנה שלי.‬
‫את שומעת?‬
‫סליחה.‬
‫איך היה הדיג?‬
‫היה טוב.‬
‫איקה לא באה איתך היום.‬
‫איקה הרגיזה אותי מאוד, אז הרבצתי לה.‬
‫הרבצתי לה קשות.‬
‫ראיתי את זה. עשית את הדבר הנכון.‬
‫זה מה שאני עושה לבנים שלי, כשהם מתעקשים.‬
‫קשור את הקאנו בצד השני.‬
‫לוקאס.‬ ‫-כן.‬
‫כשאני חושב על מה שברברה עשתה לי,‬
‫וכשהבת שלי מנסה לעשות את אותו הדבר,‬ ‫אני לא אוהב את זה.‬
‫לא ידעתי שיש בי עדיין כל כך הרבה כעס.‬
‫אל תדאג, סולו.‬
‫תראה.‬
‫אתה צריך לשלוט בילדה הזו.‬
‫אל תיתן לה להיות כמו אשתך, ברברה.‬
‫במקומך, הייתי משחית את הקבר של ברברה.‬
‫תלמד אותה לקח.‬
‫היי, אדוני. ברוך שובך.‬
‫תודה.‬
‫איך את מסתדרת בניהול בית הספר?‬ ‫-הכול היה בסדר בהיעדרך, אדוני.‬
‫יופי.‬
‫גברת בי.‬
‫את מודעת לכך שבית הספר הזה הוקם בדם,‬ ‫יזע ודמעות.‬
‫נאלצתי לעבור גיהינום כדי לשכנע את הדייגים‬ ‫על מנת לייסד כאן את בית הספר.‬
‫נעשה הכול כדי לא להסתבך איתם.‬
‫בסדר?‬
‫כמובן, אדוני. כך נעשה.‬
‫הבנתי שילדה בשם איקה הצטרפה לשיעורים,‬ ‫ללא אישור מאביה…‬
‫אוכל להסביר…‬ ‫-לא סיימתי לדבר.‬
‫לא נגיע לעימותים מול האנשים האלה.‬
‫אף ילד או ילדה לא ייכנסו הנה‬ ‫ללא אישור הוריהם.‬
‫זה מובן, גברת בי?‬
‫בחרתי בך כמורה היחידה בבית הספר הזה,‬
‫לא משום שביצועייך היו המרשימים ביותר,‬
‫אלה בזכות הקפדנות שלך.‬
‫בבקשה. אני מפציר בך.‬
‫אל תגרמי לי לשקול מחדש.‬
‫הכול ברור?‬
‫ברור מאוד, אדוני.‬ ‫-טוב.‬
‫מה התכוונת לומר?‬
‫שום דבר, אדוני.‬
‫ככה חשבתי.‬
‫מה שלום הילדים? הם מוכנים לבחינות?‬
‫אני עושה כמיטב יכולתי, אדוני.‬
‫תוכלי לחזור לכיתה.‬
‫אם ילד מפנה שטח של הקטר אחד בשעתיים,‬
‫כמה דקות יידרשו לארבעה ילדים‬ ‫כדי לפנות את אותו השטח?‬
‫אם ילד מפנה שטח של הקטר אחד בשעתיים,‬
‫כמה דקות יידרשו לארבעה ילדים‬ ‫כדי לפנות את אותו השטח?‬
‫אבא, ברוך הבא.‬
‫לקחת את התרופות שהכנתי?‬
‫כן, אבא.‬
‫הצלחת לבשל?‬
‫כן, אבא.‬
‫עשיתי את כל מה שהוטל עליי.‬
‫אפילו תיקנתי כמה רשתות.‬
‫אני חושבת שאוכל להצטרף אליך מחר ולדוג.‬
‫חממי את האוכל שלי, אני רעב.‬
‫האוכל שלך חם, אבא.‬
‫ידעתי שתחזור בשעה הזו.‬
‫אבל כדאי שתתרחץ לפני שאגיש לך אוכל.‬
‫יש מים חמים באמבטיה.‬
‫טוב.‬
‫יבוא.‬
‫איקה.‬
‫המורה.‬ ‫-מה את עושה פה?‬
‫המורה, בבקשה. אני רוצה ללמוד.‬
‫לא אוכל ללמד אותך.‬
‫גם כך לא אוכל לעזור לך.‬
‫אסור שאפילו ניראה יחד.‬
‫אני כל כך מצטערת, אני לא יכולה.‬
‫אומרים שמי שלומד בבית הספר,‬ ‫יכול לשנות את המשפחה שלו.‬
‫המורה, בבקשה, תעזרי לי.‬ ‫-תתעוררי!‬
‫את לא צריכה לכרוע ברך כדי שאעזור לך.‬
‫אני באמת רוצה לעזור לך, איקה.‬
‫אבל אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫את לא רוצה שאפוטר, נכון?‬
‫מר מוסטפה.‬
‫היי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-הבאת את הכסף של אחי?‬
‫מר סולה, שלום.‬
‫הבאת את הכסף שלי?‬
‫מר סולה.‬
‫אתה איש טוב.‬
‫איש טוב כמוני.‬
‫לכן באתי לפגוש אותך,‬
‫כדי שנפתור הכול אחת ולתמיד.‬
‫לוקאס.‬
‫עברו הרבה ימים, ולא הבאת את הכסף שלי.‬
‫בדיוק.‬ ‫-אתה חושב שאני טיפש, מה?‬
‫לא.‬
‫אוכל לקרוא לאנשים שלי שיטפלו בך.‬ ‫-כן.‬
‫לדעתי, הגיע הזמן שאתן למוסטפה לטפל בך.‬
‫נכון.‬
‫מר סולה,‬
‫אני רוצה לומר לך משהו.‬
‫בבקשה, רק תקשיב לי.‬
‫יש לי משהו לספר לך, וזה יותר טוב מכסף.‬
‫באמת, לוקאס?‬
‫אתה חושב שאנחנו טיפשים?‬
‫אני ואחי לא טיפשים.‬
‫אני נשבע.‬
‫סולה, הוא רוצה למכור לנו עץ.‬
‫לא, אני לא רוצה למכור לך עץ. ‬ ‫מר סולה, תראה.‬
‫יש לך לב טוב.‬
‫יש לך לב טוב, כמו לישו.‬
‫כמו לישו?‬
‫אתה קורא לי ישו?‬ ‫-לא.‬
‫רציתי לומר שיש לך לב טוב כמו לנביא מוחמד.‬
‫לשניכם יש לב טוב כמו לנביא מוחמד.‬
‫זה מה שרציתי לומר.‬
‫טוב.‬
‫אתה אומר שיש לי לב,‬
‫כמו של הנביא מוחמד?‬ ‫-כן, זו האמת.‬
‫לב טוב כמו של הנביא מוחמד הקדוש.‬
‫טוב.‬
‫מה יש לך לספר לי, שיותר טוב מכסף?‬
‫היי! עצור.‬
‫זו שיחה פרטית, לאוזנינו בלבד.‬
‫שיחה פרטית מאוד, מר סולה.‬
‫לוקאס.‬
‫לוקאס…‬
‫זו עסקה טובה?‬
‫- כפל -‬
‫מי יכול לבוא ללוח ולפתור את זה?‬
‫מישהו?‬
‫מישהו יכול לבוא ללוח‬
‫ולהראות לנו איך נפתור את הבעיה הפשוטה הזו?‬
‫זה משהו שלמדנו במשך שבועות,‬
‫וזה יהיה במבחן שלכם בשבוע הבא.‬
‫מישהו יכול לבוא ללוח ולפתור את זה?‬
‫לימדתי אתכם את זה לפני כמה שבועות,‬ ‫אז כל אחד פה אמור להיות מסוגל לבוא ללוח‬
‫ולפתור את זה.‬
‫כולם, רדו על הברכיים!‬
‫בעיה פשוטה.‬
‫לימדתי אתכם את זה ואף אחד לא זוכר.‬ ‫תראו לי את הידיים.‬
‫תראו לי את הידיים!‬
‫הבא בתור.‬
‫תראה את היד שלך.‬
‫ברברה.‬
‫חזרת מוקדם.‬
‫איך היו הבחינות?‬ ‫-אל תקרא לי ברברה.‬
‫קרא לי "ברבי", בבקשה.‬
‫טוב. סליחה. אבל הצלחת?‬
‫יש אוכל מוכן?‬
‫יש, אבל הוא עדיין קר.‬
‫אתה מצפה שאחזור מבית הספר ואוכל אוכל קר?‬
‫תני לי לסיים לתפור את המכנס שלי.‬ ‫אני אחמם את האוכל שלך.‬
‫לא אומרים "מכנס".‬
‫אומרים "מכנסיים".‬
‫מכנס.‬
‫מכנסיים.‬
‫למה כל כך קשה לך להבין דברים פשוטים?‬
‫הבערות, אומרים, דומה לטירוף.‬
‫לעולם לא.‬
‫אסור שזה יקרה לבת שלי.‬
‫לא הבת שלי.‬
‫שטויות.‬
‫מי הטיפש עכשיו?‬
‫בטח שלא אני.‬
‫"מכנס".‬
‫מכנס!‬
‫איקה.‬
‫מה את עושה פה בשעה כזו?‬
‫חשבתי שאמרתי לך שאסור לנו להיפגש.‬
‫כן, המורה.‬
‫אז מה את עושה פה בשעה כזו, לבד?‬
‫זה.‬
‫מה זה?‬
‫"ילדה… אחת,‬
‫מורה אחת,‬
‫ספר… אחד,‬
‫ועט אחד,‬
‫יכולים לשנות את העולם.‬
‫אם איש אחד יכול…‬
‫להרוס את העולם,‬
‫מדוע שלא…"‬
‫תני לי לראות.‬
‫את טובה בחשבון,‬
‫אבל עדיין מתקשה בקריאה ובאיות.‬
‫המורה. בבקשה, תלמדי אותי.‬
‫חשבתי שאמרתי לך שלא נוכל…‬
‫אעשה כל מה שתרצי.‬
‫ככה זה נשמע.‬
‫זה…‬
‫את זוכרת את זה?‬
‫טוב, יופי.‬
‫אם תצרפי את האות הזו, תקבלי…‬
‫את צריכה לעשות ככה עם הפה.‬
‫טוב.‬
‫"מורה אחת,‬
‫ספר אחד,‬
‫ועט אחד,‬
‫יכולים לשנות…‬
‫את העולם."‬ ‫-יופי. תמשיכי.‬
‫"אם איש אחד יכול להרוס את העולם,‬
‫מדוע שלא ילדה אחת תשנה אותו?"‬
‫מעולה!‬
‫זה טוב.‬
‫בואי.‬
‫אני כל כך שמחה.‬
‫קראת את זה.‬
‫בואי.‬
‫אני כל כך שמחה.‬
‫את אדירה. את נהדרת.‬
‫""אם אדם אחד יכול להרוס את העולם,‬
‫מדוע שלא ילדה אחת תשנה אותו?"‬
‫מה את עושה?‬
‫אני?‬ ‫-כן, את.‬
‫מה את עושה?‬
‫אני… סידרתי את המיטה.‬
‫אני צריך לרוץ לפגישה לפני שירד גשם.‬
‫הבנת? אני אחזור.‬
‫סיימת?‬
‫אבדוק את זה כשאנוח, בסדר?‬
‫המורה.‬ ‫-כן?‬
‫אפשר לשאול אותך שאלה?‬
‫קדימה.‬
‫הילדה הזו.‬
‫מלאלה?‬
‫מלאלה יוספזאי היא פקיסטנית,‬
‫שהפכה לפעילה למען השכלת נשים,‬
‫אפילו כשהייתה צעירה מאוד.‬
‫פעולותיה הביאו את הטרוריסטים מהטליבאן‬ ‫לאיים עליה בעונש מוות.‬
‫היא הייתה ידועה במיקוד שלה,‬
‫בנחישות שלה וברצונה שכל ילדה תזכה להשכלה.‬
‫החלום הזה לא נעצר,‬
‫אפילו אחרי שנורתה בידי הטרוריסטים,‬ ‫בשל דעותיה.‬
‫היא אמרה…‬
‫"כשכל העולם דומם,‬
‫אפילו קול אחד הופך לחזק."‬
‫הקיצונים מפחדים מספרים ומעטים.‬
‫כוחה של ההשכלה מפחיד אותם.‬
‫הם מפחדים מנשים.‬
‫איקה.‬
‫בואי.‬ ‫-איקה.‬
‫איקה!‬
‫איפה איקה?‬
‫-אלו שטויות אתה מדבר?‬
‫איקה לא פה.‬
‫את חושבת שאני צוחק?‬
‫איפה הבת שלי?‬
‫איקה לא פה.‬
‫ביבי?‬
‫ביבי!‬
‫איפה היא?‬
‫אני יודע שהיא פה.‬
‫נחפש בחדר.‬ ‫-אף אחד לא ייכנס לחדר שלי!‬
‫היי!‬
‫איקה.‬
‫היא לא פה, לוקאס. בוא נלך הביתה.‬
‫היא לא פה.‬
‫אוציא ממך במכות את הגנים הרעים של אימא.‬
‫מה עשית?‬
‫זלזלת בי וסיכנת את כל המוסד הזה?‬
‫אדוני, הילדה הזו שונה.‬ ‫-אז מה, לעזאזל?‬
‫תקשיבי לי.‬
‫לא נסכן את בית הספר ואת עתיד כל התלמידים‬ ‫בגלל ילדה אחת.‬
‫שמעת אותי?‬
‫תקשיבי לי. אני חוזר. לא נעשה את זה!‬
‫לא לימדתי אותה פה…‬ ‫-למי אכפת איפה לימדת אותה, לעזאזל?‬
‫אני רואה שאת מעדיפה לשחק עם הדייגת הקטנה,‬
‫במקום להתעניין באינטרסים של המוסד הזה.‬
‫חוסר הציות שלך נמאס עליי.‬
‫אתלונן נגדך במכתב למפקח על החינוך היסודי.‬ ‫שמעת אותי?‬
‫על איזה בסיס, אדוני?‬
‫היא ילדה כמו כל האחרים. היא הגיעה אליי,‬ ‫לא פעם, אלא פעמיים.‬
‫יש לה זכות להשכלה, כמו לכל ילד אחר.‬
‫תקשיבי לי עכשיו.‬
‫לא תצליחי לסחוט אותי רגשית. שמעת?‬
‫לא תמשיכי לעבוד במקום הזה. לא עוד.‬
‫אשתמש בכל הקשרים שלי ואפטר אותך,‬ ‫לפני שתהרסי את המוסד הזה.‬
‫שטויות.‬
‫נוכלת!‬
‫אם תרצה, תשתמש בכל הקשרים שלך.‬
‫ואתם, על מה אתם מסתכלים? עיניים לפנים!‬
‫בטטות!‬
‫זה לא טוב בכלל.‬
‫זה נורא, ומזיק לתדמית שלנו.‬
‫אלה תוצאות עלובות.‬
‫זה רק מוכיח את חוסר הרצינות שלנו.‬
‫עשיתי כמיטב יכולתי.‬
‫מיטב יכולתך לא טוב מספיק, גברת בי.‬
‫זה משתקף בתוצאות שלהם.‬
‫תסתכלי!‬
‫תוצאות נוראות. לא יותר מ-12 מתוך 20?‬
‫זה פוסל אותנו מהשתתפות בתחרות בבמנדה.‬
‫אני לא מרוצה.‬
‫אני לא מרוצה ממך כלל.‬
‫אני מתנצלת, אדוני.‬
‫זה פשוט נורא.‬
‫מי זה?‬
‫חמש עשרה מתוך 20?‬
‫זה טוב.‬
‫זה טוב מאוד.‬
‫למה את אומרת שאין תלמידים מבריקים?‬
‫זו תוצאה טובה מאוד.‬
‫אדוני, זה המבחן של דיאנה.‬ ‫-כן.‬
‫זה טוב מאוד ונותן לנו מעט תקווה.‬ ‫כדאי שתעבדי איתה.‬
‫זה טוב מאוד. תעבדי איתה עוד.‬
‫לרוע המזל, לא נוכל לעשות את זה, אדוני.‬ ‫-למה לא?‬
‫היא בתו של הדייג.‬
‫זו התוצאה שהשיגה, ‬ ‫במבחן זהה לשל התלמידים שלנו.‬
‫אבל…‬
‫אבל, אדוני, היא יכולה להצטרף עדיין.‬
‫בי,‬
‫אני מדבר מהר מדי, או שאת מקשיבה לאט מדי?‬
‫אלה החוקים, ואנו לא נפר אותם, הבנת?‬
‫את צריכה לעשות הכול,‬ ‫כדי להכין את התלמידים הרשומים.‬
‫הכול!‬
‫אנחנו ניסע לבמנדה!‬
‫סולו.‬
‫לוקאס, בוא.‬ ‫-תודה.‬
‫הם לא תיקנו את התאורה עדיין?‬
‫עדיין לא.‬
‫לא ראיתי אותך בים היום.‬
‫החלטתי להישאר בבית ולשמור על איקה.‬
‫נעלתי אותה בחדר.‬
‫כמה זמן תשמור עליה ככה?‬
‫עד שהיא תלמד לקח.‬
‫מתי זה יקרה?‬
‫לוקאס.‬
‫למה אין לי מזל?‬
‫לא חיפשתי צרות,‬
‫אבל דברים רעים ממשיכים לקרות לי.‬
‫סולו.‬
‫אני חושב שיש לי פתרון למצב של איקה.‬
‫ספר לי, בבקשה.‬
‫לדעתי…‬
‫כדאי שניתן אותה למישהו שישלוט בה טוב יותר.‬
‫כמו מי?‬
‫אלוהים?‬ ‫-לא.‬
‫תמצא לה בעל.‬
‫מה אמרת?‬
‫אתה רוצה שאחתן את איקה?‬
‫לא.‬
‫לא אעשה את זה.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫תחשוב!‬
‫איקה שלי?‬
‫האימא הקטנה שלנו?‬
‫לחתן אותה בגיל כזה?‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫אם תחתן אותה, לא תהיה אחראי לה יותר.‬
‫לא תבויש כמו במקרה של אשתך המנוחה,‬ ‫ברברה.‬
‫תחשוב על זה.‬
‫אני לא רוצה שאיש יתעלל בבת שלי.‬
‫תשאיר את זה לי.‬
‫אני אטפל בזה. סמוך עליי.‬
‫תראה, סולו, אני אוהב את הטיפול שלך באיקה.‬
‫אתה אדם חזק.‬
‫אדם חזק מאוד.‬
‫ההורים המנוחים שלנו ודאי גאים בך.‬
‫כל הכבוד.‬
‫אתה מוכרח להיות חזק.‬
‫תאמין לי.‬
‫שלום, אדוני המפקח.‬
‫שלום, מר אנאנג.‬
‫אני מקווה ששלומך ושלום משפחתך טוב.‬
‫טוב מאוד, אדוני.‬
‫אני מתקשר בנוגע לאירוע בבמנדה.‬
‫התאריכים נקבעו‬
‫ונצפה לקבל את נציג בית הספר שלך בהקדם.‬ ‫התחרות תתקיים בשבוע הבא.‬
‫בעוד תשעה ימים.‬
‫כולם יתמקדו במוסדות החדשים, בייחוד בשלך.‬
‫אני מודע לכך, אדוני.‬
‫בינתיים, מנהל החינוך…‬
‫ידאג לתחבורה,‬
‫לשהות ולהוצאות השונות.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫יום טוב, מר אנאנג.‬
‫גם לך, אדוני. תודה רבה.‬
‫עם מי דיברת בטלפון?‬
‫המפקח.‬
‫הכול בסדר?‬
‫נפגשנו בשבוע שעבר והתגאיתי מאוד בבית הספר.‬
‫בגלל זה, כולם יתמקדו בנו,‬
‫בייחוד בשל תחרות ה"בריין בוקס" בבמנדה.‬
‫אתה מדבר כאילו שהילדים אינם מוכנים.‬
‫הם לא מוכנים.‬
‫אפילו לא אחד מהם.‬
‫אז מה תעשה עכשיו?‬
‫למה לא לקחת לך משקה?‬
‫טוב, אבנג.‬
‫נתחיל עם זה.‬
‫כפולה משותפת מינימלית.‬ ‫אתה יודע מהי כפולה משותפת מינימלית?‬
‫כפולה משותפת מינימלית.‬
‫מהי כפולה משותפת מינימלית?‬
‫טוב, ננסה משהו אחר.‬
‫מה לגבי ממ"מ?‬
‫מה זה ממ"מ?‬
‫מה זה אומר?‬
‫אלו ראשי תיבות,‬
‫ראשי תיבות במתמטיקה.‬
‫אתה לא יודע מה זה ממ"מ?‬
‫אתה לא יודע מהם כפולה משותפת מינימלית‬ ‫או מחלק משותף מקסימלי?‬
‫בסדר.‬
‫אשאל אותך שאלה פשוטה מאוד.‬
‫תאמר לי…‬
‫מהי הטיית העבר של "לראות"?‬
‫רואה.‬
‫רואה…‬
‫זו הטיית העבר של "לראות"?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אתה יודע לאיית את השם שלך בכלל?‬
‫אתה נראה מודאג.‬
‫הילדים האלה הם בטטות.‬
‫פשוט בטטות. זה מה שהם.‬
‫אפילו אחד מהם לא יכול לנסות?‬
‫אפילו אחד.‬ ‫הם לא יודעים מהי כפולה משותפת מינימלית.‬
‫שלא לדבר על חילוק ארוך וקצר.‬
‫אם תשאלי אותם מהי הטיית העבר של "לראות",‬
‫הם יגידו,‬
‫"עיניים"!‬
‫עיניים!‬
‫זה עד כדי כך נורא?‬
‫נורא ואיום.‬
‫אז אני מניחה שכדאי שתתקשר למפקחים‬
‫ותגיד להם שאינך מוכן עדיין.‬
‫זה בלתי אפשרי כרגע.‬
‫מה תעשה?‬
‫אני לא יודע. אני מבולבל.‬
‫מותק…‬
‫אני יודעת שאתה אדם ישר,‬
‫אבל לדעתי, כדאי שתשקול את…‬
‫הילדה הקטנה הזו… איקה.‬
‫אני חושבת שהיא הסיכוי הטוב ביותר שלך כרגע.‬
‫אני לא מאמין שאמרת את השטות הזו.‬
‫בית הספר מוכרח להיות מיוצג ‬ ‫בתחרות הבריין בוקס.‬
‫כן.‬
‫זו הסיבה בגללה הוא התקשר אליי,‬
‫למרות שהתחרות היא חלק מהאירועים השנתיים‬
‫והשתתפתי בפגישת התכנון בחודש שעבר.‬
‫הוא רוצה שהכישלון שלי יתועד.‬
‫זה לא יקרה לעולם.‬
‫שטויות!‬
‫אתה יודע מה הבעיה שלך?‬
‫אתה נוקשה מדי.‬
‫כן, נוקשות טהורה.‬
‫בכל מקרה, או שתשתמש באיקה הקטנה,‬
‫או שתיאלץ לספוג את הבושה,‬ ‫כשבית הספר שלך לא ייוצג בתחרות השנה.‬
‫אני הולכת למטבח.‬
‫אתה בלתי אפשרי!‬
‫גברת בי.‬
‫אדוני, הכול בסדר?‬
‫לצערי, לא, אבל…‬
‫תרצה להיכנס?‬ ‫-לא.‬
‫בואי… נוכל לדבר על זה כאן.‬
‫ראשית, תרשי לי…‬
‫תרשי לי להתנצל עמוקות ‬ ‫על הדרך בה דיברתי אלייך בפעם שעברה.‬
‫אני באמת מתנצל, זה היה…‬
‫הגעתי לנקודה בה אני מבין את התסכול‬ ‫ואת תשוקתה של מורה,‬
‫כשהיא מנסה להשפיע על ילדה מבריקה שמצאה.‬
‫אדוני?‬
‫יש לי התלבטות גדולה,‬
‫גברת בי.‬
‫או שנזכה בכל הקופה,‬
‫או שנפסיד הכול.‬
‫אני עדיין לא מבינה.‬
‫אם אוכל לסמוך עלייך, ספרי לי, בבקשה,‬
‫מה דעתך על הילדה הזו, דיאנה?‬
‫האם תוכלי…‬
‫לערוב לה?‬
‫האמת, אדוני, היא מוכשרת מאוד.‬
‫לימדתי אותה יותר חומר מאשר את שאר הכיתה.‬
‫היא לומדת מהר מאוד.‬
‫אם אפציר בך…‬
‫תוכלי לדבר עם הוריה ולהשיג את הסכמתם?‬
‫את…‬
‫זה אפשרי?‬
‫אעשה כמיטב יכולתי.‬
‫תודה.‬
‫תודה רבה.‬
‫תביני, זה…‬
‫אנחנו לא מסתפקים בהשתתפות בתחרות,‬
‫אנחנו רוצים להותיר חותם.‬
‫כמובן, אדוני. כמובן.‬
‫שיהיה לך לילה טוב.‬
‫איקה.‬
‫אבא.‬
‫אני ואחי, לוקאס…‬
‫החלטנו שתגורי אצל אלהג'י סולה.‬
‫למה?‬ ‫-את תהיי אשתו.‬
‫אשתו?‬
‫למה?‬ ‫-זה מה שקורה לכל אישה. את אישה עכשיו.‬
‫לא, אני ילדה.‬
‫ילדה עקשנית כמוך היא כבר לא ילדה.‬
‫את בשלה לנישואים.‬
‫אבא. בבקשה. לעולם לא אבקר את המורה ביבי.‬
‫איקה.‬
‫זו הדרך הטובה ביותר עבורך.‬
‫כולם יודעים שאלהג'י סולה הוא איש עשיר.‬
‫הוא איש טוב והוא יטפל בך יפה.‬
‫זהו זה.‬
‫אבא, בבקשה.‬
‫אני לא מוכנה להוליד ילד. לא אתעקש יותר.‬
‫אל תנטוש אותי. לעולם לא אלך לבית הספר הזה.‬
‫אחי, בוא נלך.‬ ‫-אבא.‬
‫אבא, בבקשה.‬
‫אבא, בבקשה, אל תנטוש אותי.‬
‫ממחר…‬
‫לא אהיה אבא שלך.‬
‫את מבינה.‬
‫אבא, לעולם לא אגע בעוד ספר.‬
‫אני נשבעת, אפילו לא אביט במורה ביבי, אבא.‬
‫אבא, בבקשה.‬
‫אבא, בבקשה, אל תעשה לי את זה.‬
‫מה את רוצה?‬
‫אני רוצה לפגוש את מר סולומון.‬
‫הוא יצא לדוג.‬
‫למה את רוצה לפגוש אותו?‬
‫איקה.‬
‫את רוצה שאגיד לך…‬ ‫-בבקשה.‬
‫אני מתחננת.‬
‫תקשיב לי, בבקשה.‬
‫בקרוב תתקיים תחרות, ויש לה סיכוי לנצח.‬ ‫-איקה היא לא תלמידה שלך.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל חשוב מאוד שנוכל לרשום אותה‬
‫והיא תשתתף ב…‬ ‫-לא.‬
‫א', ל', לא.‬
‫מר לוקאס.‬
‫יש לה סיכוי לזכות ב-150 אלף פרנק,‬
‫והזדמנות ללמוד בחו"ל.‬
‫אתה מבין?‬
‫המורה.‬
‫אלה תכסיסים קטנים לילדים.‬
‫למה שאיקה תקבל 150 אלף,‬ ‫אם תוכלי לשמור אותם לעצמך?‬
‫לכי מכאן. אל תפריעי לי שוב.‬
‫המורה ביבי, בבקשה, אל תעזבי אותי כאן.‬
‫איקה!‬ ‫-הם נעלו אותי בחדר.‬
‫זו את?‬
‫כן, זו אני!‬
‫למה נעלת אותה בחדר?‬
‫אל תזוזי.‬
‫למה כלאת אותה?‬ ‫-זה לא עניינך. אף אחד לא הזמין אותך הנה.‬
‫מר לוקאס, זו ברבריות!‬
‫המורה ביבי, תצילי אותי, בבקשה!‬
‫אני לא רוצה להתחתן.‬
‫אתה לא יכול לעשות דבר כזה. היא רק בת 12!‬
‫לוקאס…‬ ‫-היי!‬
‫אני ראש השכונה הזו.‬
‫אנשים מפחדים ממני ומכבדים אותי.‬
‫אם אגיד למישהו לקפוץ, הוא יקפוץ.‬
‫אם אגיד למישהו לאכול זבל, הוא יעשה את זה.‬
‫אל תעזי לבוא הנה ולומר לי מה לעשות.‬
‫זה לא עניינך. לכי מפה.‬
‫אחת.‬
‫שתיים!‬
‫לוקאס, לא תוכל לחתן אותה!‬
‫היא רק בת 12. לא אסכים לזה!‬
‫לא אסכים לזה! לא תוכל לחתן את איקה.‬
‫אסור לך לעשות את זה! זה ברברי!‬
‫לא אסכים לזה!‬
‫רק תעזי לחצות את הקו הזה.‬
‫תחצי אותו.‬
‫מה יש?‬
‫היי.‬
‫גברת בי, ספרי לי משהו טוב, בבקשה.‬
‫הם כלאו אותה עד שתימסר לבעלה, אדוני.‬
‫אלוהים!‬
‫בת כמה היא?‬
‫שתיים עשרה.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫איך אנשים יכולים להיות רעים כל כך?‬
‫הברבריות הזו עדיין קיימת?‬
‫הם רגילים לזה.‬
‫רוב הילדות הקטנות לא רואות בזה כדבר פסול.‬
‫וליבי נשבר כשאני חושבת על החלום שיקברו.‬
‫הבורות,‬
‫כך אומרים, יקרה מאוד.‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫אני לא מצליחה לחשוב, אדוני.‬
‫בבקשה, אדוני. אפשר לקבל מים?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫המורה ביבי.‬
‫מה עכשיו?‬
‫חפש בכל הבית.‬ ‫-השתגעת?‬
‫אם אשמע ממך עוד ציוץ אחד,‬
‫את תהיי בצרות!‬
‫איקה לא פה. נמאס לי מהאלימות שלך.‬
‫תפסיק להביך אותי!‬
‫אל תנסי אותי!‬
‫אמרתי שאיקה לא פה.‬
‫אמרתי לך שאיקה לא פה, צאו מהבית שלי.‬
‫אמרתי, צאו מהבית שלי!‬
‫תקשיבי, ביבי! ‬ ‫אחי, סולה, חייב לקבל את הכלה שלו.‬
‫לוקאס,‬
‫בוא נלך לפני שאיקה תתרחק מדי.‬
‫אם אגלה שעזרת לאיקה לברוח מהנישואים,‬
‫אסגור את בית הספר שלך.‬
‫את מבינה? אסגור אותו!‬
‫אנדונג.‬
‫שלום, דוד.‬ ‫-ראית את איקה?‬
‫ראיתי אותה רצה לכיוון החוף.‬
‫טוב.‬
‫תוכל לעזור לי להגיע לצד השני?‬
‫חמש מאות.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫הקאנו ריק.‬
‫אוכל להוסיף עוד 500?‬
‫שלום, בחור! מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫ראית את איקה?‬
‫איקה?‬
‫כן, איקה, היא ידועה פה.‬
‫הבת של סולומון?‬
‫היא עזבה.‬
‫לוקאס, אמרתי לך.‬
‫אנחנו צריכים להגיע לצד השני. אין לנו זמן.‬
‫בחור!‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫קום פיטר.‬
‫אתה יודע מי אני?‬
‫כן, אדוני.‬
‫תחשוב טוב.‬
‫אתה בטוח שאיקה עזבה?‬
‫או שהיא מתחבאת כאן?‬
‫היא חצתה, אדוני. עם בעל קאנו אחר.‬
‫ג'וזף.‬
‫אתה מכיר בעל קאנו אחר,‬
‫מה שמו… אפופה, לדעתי?‬
‫כן, אח גדול.‬
‫מה קרה לו?‬
‫הוא נדקר.‬
‫למה?‬
‫אח גדול, אני לא משקר, היא חצתה לצד השני.‬ ‫היא עזבה.‬
‫למה אתה מסתכל עליי ככה? אני לא משקר.‬
‫היא עזבה, אח גדול.‬
‫אני נשבע, אם אשקר, שברק יפגע באימא שלי.‬
‫לוקאס.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫-תתפשטי!‬
‫תתפשטי!‬
‫אשקר לך אם אגיד שאני לא מבולבל.‬
‫גם אני, אדוני.‬
‫אנחנו נפסיד הרבה אם לא נשתתף.‬
‫יצחקו עלינו ויבוזו לנו אם נשלח משתתף עלוב.‬
‫ואם נסיים אחרונים,‬
‫לא נוכל להשתתף בתחרות במשך שלוש שנים.‬ ‫אז תגידי לי,‬
‫לאיזה נס כדאי לנו לצפות,‬
‫כדי שנוכל להשיג לפחות תוצאה ממוצעת?‬
‫אין לנו שום סיכוי לצרף את איקה עכשיו.‬
‫היא התחתנה אתמול.‬
‫מה?‬
‫אלוהים.‬ ‫-אי אפשר להסביר את זה, אדוני.‬
‫גם היא חלק מהסטטיסטיקה.‬
‫זה כל כך עצוב.‬ ‫-אבל עדיין יש לנו שתי אפשרויות.‬
‫האפשרות הראשונה היא בגדר נס.‬
‫טוב…‬
‫במה מדובר?‬
‫נשכנע את אלהג'י סולה לרשום את איקה.‬
‫זה בהחלט יהיה אירוע יוצא דופן.‬
‫והאפשרות השנייה?‬
‫אולי לא נשתתף?‬
‫תבחר משהו.‬
‫לבצע פשע,‬
‫לקוות לנס, או…‬
‫לאבד את בית הספר.‬
‫סולה.‬
‫לוקאס.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫מה שלומך?‬
‫בסדר. מה שלומכם?‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫טוב.‬
‫אז סולה…‬
‫איך היה?‬
‫זה היה טוב.‬
‫לוקאס.‬
‫איקה גרמה לי לראות כוכבים.‬
‫נתת לי ילדה מתוקה.‬
‫אני יכול להיות איתה כל היום, בלי הפסקה.‬
‫מתוקה מאוד!‬
‫יש לה טעם של קולקס טרי ושמן דקלים.‬
‫אמרתי לך, נכון? אמרתי לך.‬
‫לא יצאתי מהבית שלושה ימים.‬
‫היין מתוק מדי מכדי לצאת.‬
‫אני לא יכול ללכת לשום מקום.‬ ‫-סולה…‬
‫טיפלת בי יפה. תכף אחזור.‬ ‫-טוב.‬
‫יש לי מתנה בשבילך.‬ ‫-טוב. אני אחכה.‬
‫לוקאס.‬
‫קח את זה.‬
‫זה בשבילך.‬
‫היי, סולה. תודה.‬
‫החזרת את החוב, יפה מאוד.‬ ‫-תודה.‬
‫כשאתה נותן לי משהו נחמד, לוקאס,‬ ‫אני צריך לגמול לך.‬
‫תודה.‬
‫אתה אח טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫מה את עושה פה?‬
‫אבא.‬
‫הוא אונס אותי בכל יום.‬
‫אבל הוא בעלך.‬
‫אבא, אני מתחננת.‬
‫סלח לי על כל הדברים הרעים שעשיתי לך.‬
‫אל תוותר עליי.‬
‫אבא, זו אני. איקה.‬
‫האימא הקטנה שלך.‬
‫בעלך יודע שאת פה?‬
‫חזרי לבעלך.‬
‫בעלך לא יהרוג אותך. שמעת אותי?‬
‫שמעת אותי?‬
‫תחזרי אליו!‬
‫סולומון!‬
‫סולומון, אני פה.‬
‫סולה.‬
‫מה הפעם? מה קרה?‬
‫סולומון, חשבת שאני טיפש?‬
‫סולומון, אמרתי לכם שאני לא טיפש.‬
‫אף אחד לא יכול להפיל אותי בפח.‬
‫למה אתה מדבר אליי כמו משוגע?‬
‫קראת לי משוגע?‬
‫כי אני יכול להראות כמה משוגע אני.‬
‫אתה תמיד מגיע הנה ומחפש את אשתך.‬
‫אתה אחראי לאשתך. לא אני.‬
‫סולה לא טיפש.‬
‫לוקאס.‬
‫לוקאס! הינה אני.‬
‫אני נותן לך שתי אפשרויות.‬
‫שתי אפשרויות.‬
‫האפשרות הראשונה היא,‬
‫שאתה ואחיך תחזירו את אשתי.‬
‫האפשרות השנייה.‬
‫תחזיר לי את כל הכסף שלקחת ממני.‬
‫אם לא תעשו דבר מאלה, תהיו בצרות.‬
‫סולה, בוא.‬
‫אמרתי לך שאם תיתקל בבעיה, תבוא אליי, נכון?‬
‫למה פנית לאחי?‬ ‫-לא.‬
‫לך, אני אביא אותה.‬
‫לא.‬
‫אני לא מאמין לזה.‬
‫לא אעזוב בלי אשתי.‬
‫סולה, מה קורה פה? אני לא מבין.‬
‫מה יש?‬
‫שום דבר, הוא…‬ ‫-שום דבר?‬
‫אמרת "שום דבר"?‬
‫אתה קורא ל-130 אלף "שום דבר"?‬
‫הוא היה חייב לי 64 אלף.‬
‫אז הוא לווה ממני עוד כסף, 150 אלף בסה"כ,‬ ‫ונתן לי את הבת שלך כתשלום.‬
‫אני נשבע.‬
‫אם לא אקבל את הכסף שלי או את אשתי היפהפייה‬
‫כאן ועכשיו,‬
‫אני אשחט את האיש הזה.‬ ‫-בדיוק.‬
‫לוקאס.‬
‫לוקאס!‬
‫רימית אותי.‬
‫השתמשת בבת שלי כדי לשלם את החוב שלך?‬
‫לוקאס!‬
‫השתמשת בבת שלי כדי לשלם את החוב שלך?‬
‫אחי, לך הביתה. אני אטפל בזה.‬
‫זה שום דבר.‬
‫"שום דבר"?‬
‫בבקשה, תן לי להרוג אותו!‬
‫אנדונג.‬
‫מה קרה?‬
‫איקה נמצאת בפה ג'ו!‬
‫אנדונג, מה קרה?‬ ‫-איקה בפה ג'ו!‬
‫דוד סולומון.‬
‫דוד סולומון!‬
‫דוד סולומון.‬
‫דוד סולו!‬
‫-אנדונג.‬
‫מה קרה?‬ ‫-איקה.‬
‫איקה שלי?‬
‫איפה היא?‬
‫פה ג'ו!‬ ‫-היא בסדר?‬
‫איזה מספר יש להכפיל בארבע,‬
‫כדי לקבל את הסכום 44?‬
‫אחת עשרה.‬
‫נכון.‬
‫גברת דיאנה,‬ ‫פרד עושה שתי כפיפות בטן בינואר,‬
‫ארבע בפברואר,‬
‫שמונה במרץ,‬
‫שש עשרה באפריל.‬
‫אם מגמה זו תימשך,‬
‫כמה כפיפות בטן יבצע פרד במאי וביוני?‬
‫תשעים ושש כפיפות בטן.‬
‫שלושים ושתיים במאי ו…‬
‫שישים וארבע ביוני.‬
‫נכון מאוד.‬
‫דרק, כמה ימים ושעות הם 200 שעות?‬
‫שמונה ימים ושמונה שעות.‬
‫נכון מאוד. יפה.‬
‫אזור.‬
‫לא נכון.‬
‫שבע מאות תשעים וחמש.‬
‫אלף תשע מאות שישים ואחת.‬ ‫-נכון.‬
‫לא נכון.‬
‫מאה ושמונים מעלות.‬
‫נכון.‬
‫עכשיו נאפשר לכל מתמודד להציג שאלה ליריבו.‬
‫אם מתמודד יענה נכונה על שאלת יריבו,‬
‫והיריב לא יצליח לענות על שאלת חברו,‬
‫המועמד שענה נכונה, יוכרז כמנצח.‬
‫מר דרק, שאלתך האחרונה לגברת איקה.‬
‫נכון או לא נכון:‬ ‫השם "טדי בר" נועד לתאר דוב צעצוע.‬
‫מקור השם הוא בנשיא תאודור "טדי" רוזוולט,‬
‫אשר שחרר פעם גור דובים לחופשי.‬
‫נכון.‬
‫נכון מאוד.‬
‫גברת איקה.‬
‫שאלתך לדרק.‬
‫גברת איקה?‬
‫האישה הצעירה ביותר שזכתה…‬
‫בשלום הפרס… בפרס השלום…‬
‫מי הזוכה הצעירה ביותר בפרס נובל לשלום?‬
‫מר דרק?‬
‫אין לך תשובה?‬
‫מה התשובה, איקה?‬
‫מלאלה יוספזאי.‬
‫כן!‬
‫שטויות!‬
‫היא נולדה בפקיסטן.‬
‫ואמרה ש…‬
‫נשים צריכות לזכות בהשכלה.‬
‫היא נורתה בראשה ב-2012.‬
‫אבל היא לא מתה.‬
‫נכון מאוד, גברת איקה.‬
‫לבסוף, יש לנו זוכה.‬
‫גברת דיאנה איקה.‬
‫הבת שלי אנאבל מוכרחה ללכת לבית הספר! כן!‬
‫שמי דיאנה איקה.‬
‫אני בת 12.‬
‫אני נשואה בגלל…‬
‫בגלל…‬
‫בגלל שרציתי ללמוד בבית הספר.‬
‫אני יודעת שאבא שלי אוהב אותי.‬
‫במקום בו גדלתי,‬
‫הדייגים לא מאמינים שבנות צריכות ללמוד…‬
‫אני לא מאמינה שאני עומדת כאן כטובה ביותר.‬
‫כן.‬
‫הכי טובה.‬
‫התלמידה הכי טובה בבית ספר כזה?‬
‫תודה, בודיאן-טק.‬
‫זה כבוד עצום.‬
‫ותודה לקרן נלום-נם לילדים,‬
‫על האמון שנתתם בי.‬
‫- בודיאן-טק‬ ‫מנהיג המנהיגים -‬
‫רובכם מכירים את הסיפור שלי.‬
‫הגעתי לדוכן הזה מחוף מנשום הרחוק,‬
‫ואני יכולה להעיד ולומר,‬
‫שחלומות אמיתיים…‬
‫עולים על כל משאלה ודמיון.‬
‫הם בוערים כפחם בוהק,‬
‫מציפים כל עצב בגופנו,‬
‫ומביאים אותנו לנחישות מלאת תשוקה.‬
‫ואלוהים,‬
‫האדיר מכול,‬
‫תמיד שולח אדם אחד,‬
‫אשר מוכן לבעור יחד איתך‬
‫אל עבר מימוש חלומותיך.‬
‫תודה,‬
‫המורה ביבי.‬
‫על שהיית לי אור במקום חשוך.‬
‫אני מקדישה זאת לך היום,‬
‫ומי ייתן שתנוחי בשלום על משכבך.‬
‫מלאלה אמרה, ואני מצטטת,‬
‫"יש שני כוחות בעולם,‬
‫הראשון הוא כוחה של החרב,‬
‫והכוח השני, הוא כוחו של העט.‬
‫יש כוח שלישי,‬
‫החזק מהשניים האחרים.‬
‫כוחן של נשים."‬
‫ברכותיי לבודיאן-טק ‬ ‫וסיום לימודים שמח לכולם!‬
‫תודה.‬
‫תודה לכולכם. תודה.‬
‫תודה. סיום לימודים שמח!‬
‫נתראה בצד השני.‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬