Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
AHOJ, JAK SE MÁŠ?
NIC MOC. POČTY KLESAJÍ.
UŽ SKORO NESNÁŠEJÍ VAJÍČKA…
KOLIK TOHO MÁŠ?
44,8 KILO MOUKY
KOLIK VYPIJÍ?
PĚT LITRŮ.
DEJ JIM VÍC VODY A ZVYŠ MNOŽSTVÍ ČERSTVÉ TRÁVY
- Mami? - Ano?
Už je 8:43.
Odvezeš mě na fotbal?
Lauro!
- Lauro? - Co je?
Vezmi brášku na trénink, ať nepřijde pozdě.
- Mami, je sobota. - Já jsem v laboratoři.
Přijede Briand a já nemám hotovo.
- Ani se nezvedla. - Lauro!
Nemůžeš jít rychleji?
- Začali beze mě. - Vždyť jdu.
Dovnitř, ven, udržujte kontakt s míčem. Mějte ho pod kontrolou.
A zase zpátky. Výborně.
Dívejte se před sebe i do stran.
Představujte si, že jste na hřišti.
- Líbí se kobylkám vážná hudba? - Nevím.
- Máš se? - Jo.
- Dáš si něco k pití? - Nemusíš. Díky.
Zrovna je griluju, ochutnáš?
- Tuhle? - Jo.
Tak do toho.
- Zázvor. - Skoro.
Paprika a zázvor.
Docela dobrý, ne?
Umím i jiný příchutě…
Co to je? Želé?
Jo. Utopí se, když neodstraním vlhkost.
To platí i pro pití, tak jim dávám želé.
Kolik jich máš?
Zatím čtyři.
Co je?
Nějaký problém?
Už půl roku mi slibuješ čtyřnásobek.
Vážně?
To jsem řekla?
Proč jsi mi to nezavolala?
S tím málem nic nepořídím.
Dej mi slevu, jinak to nekoupím.
Stavil se tu Briand?
Jo.
- No a? - Co?
Nic si nevzal. Chce jich víc.
Co budeš dělat?
Nevím.
Neříkej to bráškovi.
Doděláš to sama?
Jo.
Říkala jsem si, jestli bys mohl…
půjčit mi ještě nějaký peníze. Do konce měsíce.
Jo, jasně. Samozřejmě. Kolik potřebuješ?
Nevím. Moc ne, ale…
- Pět set, jestli můžeš. - Jo, v pohodě.
- Nechceš víc? - Ne. To zvládnu.
Můžeš si to nechat pro sebe?
- Neboj se. Budu mlčet. - Díky.
Jasně.
- Ahoj. - Ahoj.
- Čau, Pascale. Jak se máš? - Skvěle.
Bezva. Poslouchej.
Jo. Mám se skvěle.
Poslyš, volám, jestli třeba tví kolegové
- neshánějí mouku. - Nevím. Jakou mouku?
Z kobylek.
Přesně. Vysoký obsah bílkovin. Super produkt.
Jaká je běžná cena?
Kolik?
Páni, to není moc.
Nevíš o někom, kdo…
Tak to je skvělý.
Díky moc.
- Můžeš tam rozsvítit? - Jo.
- Gastone! - No?
Zhasni.
- I v Lauřině pokoji? - Jo.
Nechci přetížit měřič.
- Zavřela jsi pořádně? - Ano.
Nemluvila jsi o zápase.
- Pořád má problém s plící. - Pořád?
Trenér se mě zase ptal na fotbalový tábor.
Co mu mám říct?
- Ještě uvidím. - Dobře.
- Máš hlad? - Trochu.
Můžu udělat těstoviny.
Jo, jako obvykle.
Čau všichni, mám nový video.
Tentokrát ochutnám
palačinku s kobylkama.
Vypadá mňamózně!
- Pěkně křupavá. - Vypadá lákavě.
Všichni můžeme poděkovat Lauřině mámě.
- Díky, mami Kobylková! - Díky!
Hopla!
Fuj, to je hnus!
Web bude přeložený do různých jazyků.
Když zvýším objednávky poštou,
nemusíme prodávat v krámě.
Podej mi tu krabičku.
Můžeš to naložit do auta?
- Rozkaz. - Lauro.
- Nemluv se mnou tímhle tónem. - Nic jsem neřekla.
- Dobře. - Dobře.
Jak to tenhle týden uděláš?
Nevím. Pojedu autobusem.
Koníci to všechno snědli.
Sakra, Gastone. Nech těch nechutností.
Proč tu bradavici nenecháš být?
Jde někdo se mnou?
Dobře.
Gastone, zavři kufr, prosím.
Díky.
Za pět minut se vrátím.
Umírám hlady.
Lauro.
Není tamto ten debil?
- Čau, Kobylko! - Čau, kreténe.
Kretén. Hezký.
- Tak o co jde? - O co jde?
Co nás tu otravuješ?
- Mě otravuje tvoje video. - Nepovídej.
Nasralo ji to video. Nelíbily se ti kobylky?
Dělal jsem si srandu. Nic ve zlým.
Vztekání jí nesluší.
Každopádně všichni vědí…
Máš to těžký, co se ti máma zbláznila.
Proč to mám těžký?
Když vám zhebnul táta mezi těma kozama.
- Ty sráči! - Hej, klídek.
- Lauro, přestaň! - Nech toho. Uklidni se.
Lauro!
Nech mě!
- Nech mě! - Lauro!
- Kevine, přestaň! Jdeme. - Lauro!
- Pojď! - Nech toho!
- Já se tě nebojím!
Podívej se na hysterku!
- Já ho zabiju! - Přestaň.
Ještě na ni sáhneš, a budeš mít co dělat se mnou!
Postarejte se o ni.
- Krvácí to. - Je ti něco?
Rozbil jsem si koleno.
- Co se stalo? - Řekl něco o tátovi.
Lauro!
- Pojď. Co to máš? - Škrtidlo.
- Mám tě nést? - To nic není.
Pojď, jdeme. Vyčistíme tu ránu.
Sakra, teče studená.
Ty solární panely mě serou!
- Klídek, jo? - Tebe to neštve?
Štve mě, že necháváš válet věci na zemi.
Tady je to fakt jak u blbejch!
Smrad, špína, a nemůžu se ani osprchovat.
Koukni, jak je to odporný. Tady všude!
- Nepřeháníš trochu? - Ne, nepřeháním!
Už mě nebaví být všem pro smích!
S kozama jsme aspoň nebyli za magory.
Až se uklidníš, přijď do kuchyně.
Šest set padesát?
Ne.
Ani náhodou. Žertujete?
V obchodě dostanu vyšší cenu.
Nemůžu jít pod 950.
Ne, 800 nestačí. Nemůžu jít níž. Taky musím uživit rodinu.
Rozmyslím si to. Ještě vám zavolám. Čekám další nabídky…
Jo, jasně.
Zavolám vám. Díky.
Nesu ti led. Měl by pomoct, ne?
Ukaž.
Ten tě nešetřil.
Hajzlík jeden.
Drž si to pár minut, uleví se ti.
Nechám to tady.
Našla jsem kupce na 40 kilo.
- Koho? - Neznám ho.
Vezme si všechno.
Kolik ti dá?
Míň, než chci.
Když prodám laboratoř, můžu zkusit něco jinýho.
Můžeme začít znovu.
Ne?
Jo.
- Tady? - Někde jinde?
Někde, kde bychom my tři byli šťastný.
Napadá tě něco?
Tak mi to povíš pak.
Něco najdeme.
Jo.
- Zavolám Karima na tu elektriku. - Mami!
- Zase nejde proud! - To nic. Už jdu!
Mám rozehranou hru!
- Hned se vrátím. - Jasně.
- Mami! - Už jdu!
Gastone, dáváš pozor?
- Hraj. - Ne.
Počkej. Počůrala gauč.
- Ale ne! - Fuj, to je hnus.
Vážně, přísahám.
Tak ať sleze.
- No tak, Huguette. - Slez.
Dej jí čipsy. Na, Huguette. Pojď.
Miluje mě. No vážně!
- Černá! A červená! - Ne.
Kam jdeš?
- Hned přijdu. - Vítěz!
Zapiš to do sešitu.
- Ne. Já! - Přestaň!
Kašli na toho blbce.
Lauro.
- Máš se? - Jo, a ty?
Chceš snad jeho číslo?
- Proč? - Tak co tady děláš?
Za měsíc odsud padám.
- No a? - No a?
Nebudu vídat vaše ksichty.
Chceš tip? Palačinky jedí v Bretani.
- Nelíbí se vám? - Trochu moc jemná.
Šla by umlít hrubší?
- Jo, proč ne. - Budou se mi líhnout kachňata.
Nějak si s tím poradím.
Na koho to mám napsat?
- Co? - Ten šek. Na čí jméno?
- Neberu šeky. - To jste mi neřekla.
Promiňte, nemůžu.
Tak to pošlu přes družstvo, no.
To radši šek.
Takže…
Hebrardová.
Hebrardová. H-E-B-R-A-R-D-O-V-Á.
Víte…
nebýt vašeho kámoše, tak bych nekoupil.
Prosím?
Nebýt jeho, nic bych od vás nevzal.
Já vás slyšela. Ale nechápu.
No, já platím 200.
Zbytek je od něj.
- Od koho? - Od vašeho přítele.
Toho vinaře.
Dvě stě za to všechno?
Krmím tím kachny, paní.
- Dvě stě za tohle všechno… - Jo, no…
To je sakra málo!
Co to sakra děláš? Hej!
- Zbláznila ses? - Jo!
- Beru to zpátky. - Co blbneš?
- Neprodám to za babku! - Vypadni!
- Jo, padej. - Krávo.
Za pitomý dvě stovky!
No tak, Gastone, pospěš si.
No tak, drbej!
- Počkej. - Znovu. Je to špinavý.
- Ne, není. - Je tu flek. Fuj.
No tak. Je blbej.
Mami, vidělas, jak ten blb meje nádobí?
Mami, ať mi neříká blb!
Cože?
- Jsi v pohodě? - Jo.
Nevypadáš tak.
Jo, jsem v pohodě. Chcete pomoct?
Jo.
Na.
Aspoň se zase usmíváš.
- Ten čmuchal je na zahradě. - Zase?
Jackie!
Vyřídím to. Domyjte nádobí.
- Dobře. - Kde jsi, pejsku?
Pane Duviviere, hledáte něco?
- Ne, jen si jdu pro psa. - To už je tenhle měsíc počtvrtý.
Na shledanou.
Jackie!
Pojď sem. No pojď.
Jdeme. Jen pojď.
Proč jsi toho chlapa vyhnala?
Chtěl jsem ti pomoct.
Já tě neprosila.
Pomáháš mi už šest měsíců.
No a, co ti to udělá?
Žiju sám, jím mražený jídlo.
Kde bych byl bez tebe a Nica?
Co říkali, když jsem přišel?
„Hezký Arabáček, půjčíme mu pozemek.“
Co je?
Věřila jsi v úspěch?
- Nech toho. - No tak. Ptám se vážně.
Sto gramů kobylek má víc bílkovin než 150 gramů masa.
Jo, tohle znám.
Brzy už nebude co jíst. Ale vám to nedochází.
Už se nechceš starat o staroušky? Jako sestra?
Byla jsem jen sanitářka.
Co to máš s rukou?
To nic. Jenom…
Spálila jsem se o sporák.
Musím už jít.
Zatím čau.
Sakra!
Gastone!
Hele, málem sis zapomněl svetr.
Teď tam máš všechno.
- Francouzština, občanka, anglina. - Tu dnes nemám.
- Tak se uč o přestávce. - Ne.
Mami, nespěchej. Máme spoustu času.
Díky těm řečem přijdete pozdě.
- Ne. - Ale jo.
- Ale… - Jděte!
Autobus tu bude za chvíli.
- To mlíko už nebudeš? - Ne.
Pojď, Gastone, jdeme.
Hezký den.
- Jo. - Jo.
Uvidíme se večer.
- Zatím. - Jo.
Mami? Kde jsi?
Jsem nahoře.
Co děláš?
Hned jsem tam.
- Jsi v pořádku? - Jo, a ty?
Jo, dobrý.
Jak to, že jsi tak brzy doma?
Vždyť víš, že nebyl zápas.
Aha, no jasně.
- Počkám na tebe dole. - Jo.
Tak co?
Minuta vypršela.
Minuta vypršela?
Tak dobře. No a?
Šedesát osm. To je dobrý?
Šedesát osm. To je moc dobrý.
- Vážně? - Jo. To je perfektní.
Musíš se vyspat.
Pojď.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
Co je to s těma kobylkama?
Jsou trochu jako ty.
Nechce se jim spát.
Lauro, odlož ten telefon!
To je spousta místa, co?
Oddělím ty, co kladou vajíčka v kupoli, od ostatních.
Nejdřív byly pohromadě, ale nešlo to.
- Moment… Dobrý. - Dobrý?
Počkej.
Teď.
Počkej.
Neubliž si.
Dobře.
Děkuju.
Nůžky?
Vyber si.
No tak, zatáhni!
Mami!
- Je všechno v pohodě? - Jo.
- Ahoj, Gastone. - Ahoj.
Páni, co je to?
Na to se zeptej mámy.
Co je to?
- Rozšíříme chov. - Vážně?
- Proč? - Kobylky se nám vzpamatovaly.
Páni! Dobrý!
- Ukážeš mi je? - Chceš?
Jo, prosím!
- Můžu už jít? - Jo.
- Jdeš taky? - Ne.
Pojď se podívat.
- Dobrý, Lauro? - Jo, fajn.
- Moc se netváříš. - To nic.
Nechci, abys tam takhle lezl.
- Běž. - Proč ne?
Pojď sem.
Takhle oblečený tam nemůžeš.
Páni!
- Nejsou větší než předtím? - Jsou.
Páni.
- Co jsi jim dala? - Petržel.
- Petržel? - Jo.
Zabírá to.
Beze mě už tam nikdy nechoď, jo?
Dobře.
- Můžu si je dát do vivária? - Jo.
Díky.
- Dojdi si pro krabičku. - Už jdu.
Lauro.
Viděla jsi to?
Nech toho.
Ale tohle jsi viděla?
- Co je s tebou? - Proč jsi mi lhala?
- Prosím? - Proč jsi říkala, že odjedeme?
- My odjedeme? - Teď už ne.
- Ale kam pojedeme? - Nikam.
- Nemůžeme jen tak odejít. - Proč ne?
Protože…
Musím splatit dluhy.
Prodej farmu a zaplať.
Neprodám. Proč to sem před ním taháš?
- Znamenalo by to, že jsme prohráli. - My ne. Jen ty.
Já na tuhle farmu seru, mami!
- Jo. - Jo, páchne to tu smrtí.
- Spokojená? - Proč tohle sakra děláš?
Proč to dělám? Dělám to pro vás.
Abyste měli jídlo, oblečení.
Nelži. Na nás kašleš. Ani nevíš, co děláme celý den!
- Víš hovno, tak co… - Buď zticha!
Nevyjde to.
Nemůžeš mi chvilku věřit?
Ty mi věříš?
No tak.
Lauro.
Děje se něco?
Viděla jsi výhonky?
Jsou mizerný, hele…
Kurva!
- Skoro nepršelo. Jsem v řiti. - Víno nebude tak dobrý?
Ne, neovlivní to kvalitu, ale množství.
- Už na to mám kupce. - Na všechno?
- To je skvělý. - Ne, to teda není skvělý.
Jestli bude chtít příští rok slevit,
nebudu mít jiný možnosti, jiný trhy.
Ne… Je to problém.
- Jedu na farmářský trh. - Jo?
- Chceš stánek vedle mýho? - Ne.
Proč? Jaký máš plány?
Začnu u tvýho chovatele kachen.
- Jo? - Jo.
- A co ten bioprodejce? - S tím jsem skončila.
Budu dělat jen krmivo.
- To je dřina! - Jo.
- To si mákneš. - Zvládnu to.
Máš, co potřebuješ?
- Jo. - Protlučeš se?
A ty?
Když nebude pršet, přežiješ?
Nemám na vybranou.
Už mám skoro hotovo.
Počkáš?
Vstávám v pět.
Já taky.
Zdravím.
Jestli chceš foie gras, ještě není otevřeno.
- To všechno za 500. - Všechno?
- Kolik toho je? - Sto padesát kilo.
- Stejná jako předtím? - Lepší.
- Hrubší? - Ano.
Příště to nebal do tak malých pytlů.
Blbě se skladujou.
Používej 50kilový pytle.
Tady. Pro začátek mám jen 300.
Netvař se tak šťastně.
Hebrardová, s „D“. Jo.
Jo.
Přesně tak.
Třicet litrů, jo. Třicet litrů krve.
Přesně.
Budu to potřebovat rychle, chci si půjčit i chladírenský auto.
Dobře, budu čekat. Díky.
- Paní Hebrardová? - Jo?
Dobrý den.
- Dobrý den. - Ta krev je pro vás?
Jo.
- To jsou cvrčci? - Kobylky.
- Na co? - Na mouku.
- Mouku? - Ano.
- A tímhle je krmíte? - Jo.
Lauro?
Lauro!
Do večera to musím dodělat. Můžeš jich pár ugrilovat?
Pak se zastavím na poště.
Chceš jet se mnou?
Jestli chceš.
Huguette.
Pomalu.
Sakra.
- Kde je máma? - Balí objednávky.
Co chceš?
Jen jsem přišel.
A co zavolat?
Nikdy to nebereš.
Šel jsem kolem skleníků.
Jsou nacpaný, co?
O tom chceš mluvit?
No, já nevím. Nebojíš se?
Skřípou.
Takže nakonec neodjíždíš?
- Padej, Gastone. - Proč?
Zmiz.
- Huguette. - Pohyb!
No jo!
Protivo.
Lauro.
Nech toho.
Huguette!
Ne!
Mami!
Co se děje? Co je?
- Kobylky. - Co s nimi?
Zaútočily na dodávku. A Huguette je pryč.
- Kam šla? - Nevím.
- Kde máš sestru? - Taky nevím.
- Musíme najít Huguette. - Počkej!
Lauro!
Co je?
Co to děláš?
Ty jdi domů!
Běž dovnitř.
Dohlídni na bratra!
- Našla jsi ji? - Ne.
- Nikde nebyla. - Sakra!
Gastone.
Nemohla utéct daleko.
Budeme ji hledat společně.
Neboj se. Vždycky se vrátí.
To tys prořízla skleník?
O kozy ses nikdy nestarala.
Zničila jsi mi skleník?
Jo! Už mám skleníků plný zuby, stačí?
Jdi do svýho pokoje. Hned!
- Mami, přestaň! - Pusť!
- Nech mě! - Pusť se!
- Přestaň! To bolí! - Mami!
Huguette!
Chceš to tu obejít?
Huguette!
Jak je?
Hezky ses vyspala?
Je bráška vzhůru?
- Nevím. - Uděláme si piknik.
Nemáš práci?
Jo, ale…
Je tam krásně. Byla by škoda toho nevyužít, ne?
Můžeš po snídani vzbudit bratra?
Sbalte si plavky.
- Jezero je ledový. - Nejedeme k jezeru.
Najedli jste se?
Ještě je tu jídlo, Gastone.
Ne, díky. Mám dost.
- Nacpal jsem se. - Lauro?
Už nechci, díky.
Kdy máš ten tábor?
Příští týden.
- Pořád tě to tu při hře svírá? - Ne.
Ale svírá.
Ne.
Proč se ptáš?
Co kdybych zavolala trenérovi a řekla mu, že jedeš?
Jo, super!
Počkej, vážně?
- Máš rychlý tep, nebo ne? - Ne.
Jsem úplně zdravej.
- Fakt? Páni! - Jo.
Musím si zaplavat.
Hele, nejdřív si smoč zátylek.
- Dobře. Lauro, jdeš? - Hned.
Není ti horko?
Ne.
Příjemně fouká.
Nejdeš do vody?
Jo, už jdu.
Jdeš taky?
Ještě nevím.
Co takhle koblihy, dáte si?
Jo, proč ne.
Kde vzal ten skútr?
- Čau, Karime. - Čau, Lauro, jak je?
- Dobře, co ty? - Dobrý.
To je tvoje?
To bych neřekl.
Na klíčku je visačka.
„Skútr, Laura Hebrardová.“
- Znáš ji? - Zní to povědomě, ale…
- Ne! - Gratuluju!
Páni, díky.
Já ti ho jen pohlídal. Poděkuj mámě.
- Ten jsi chtěla, ne? - Jo, chtěla.
- Nemáš radost? Naskoč. - Mám radost.
- Můžu se s ním projet? - Jo.
- Počkat, jak funguje? - Zatlačím ti.
Počkej. Raz, dva, tři. Opatrně.
- Můžu? - Jeď!
- Opatrně. - Jo, neboj!
- Jezdí dobře? - Jo.
Takže?
Jaký je?
Nevím, je…
Je dobrý. Fakt.
Víc neřekneš?
Co ti mám říct?
Jak to, co mi máš říct?
Hodně věcí.
Můžeš říct: „Tohle víno určitě dělal dobrej chlap.“
Že do něj vložil srdce.
A spoustu vášně.
Na tom u vína záleží.
Je to návrh, který předkládáš lidem, světu.
A když ho lidi přijmou, mám radost. To je celý.
To je všechno. Copak to necítíš?
Ale jo.
- Není ti teplo? - Ne, je mi zima.
Je chladno.
Přestaň. Promiň.
- Jedu domů. - Dobře.
Objednala jsem 50 litrů. Jo.
Hebrardová. H-E-B-R-A-R-D-O-V-Á.
Jak to myslíte, že to nejde?
Říkala jsem, že licenci nemůžu najít. Co mám dělat?
Ano, Agrární komoru znám. Děkuju!
Na pořadník? Co mám do tý doby dělat?
Nemůžete lidem jen tak bránit v práci.
Haló? Sakra. Debil jeden!
Paní?
Promiňte.
Nevíme, co s tím druhým skleníkem.
Kam ho máme dát?
- Musí se tam dát projet autem. - Jo.
Postavíme ho přímo za tím náklaďákem.
Počkat, a co ten strom?
Porazíme ho.
Mami, co jdeš dělat?
- Ne, mami. Stůj. - Zůstaň tam.
- To je strom Huguette. - Jsou tu i jiný.
- Prosím! - Aby sis neublížil.
Ne, mami. Nech toho!
Přivážeme ji tamhle!
Ne! Prostě poraz jiný strom.
Přestaň!
No jo!
Sakra!
Nevěřil jsem, když Marsiac říkal, jak expanduješ.
No a? Vadí ti to?
Normálně je to dobrý znamení, ale ty je děsíš.
Ne, udělám to.
Obtěžuju tě?
Příště zavolej, než přijdeš.
Ukážeš se bez varování.
Jackie?
Jackie!
Hej, Jackie!
Pojď sem!
Mami?
Co je?
Nemůžu najít jeho věci na tábor.
Dívala ses všude?
- Co je to za smrad? - Kobylky se svlékají.
- Můžu se podívat? - Teď ne. Nemám čas.
Kdo je to?
Ten s kachnama.
Otec, nebo syn?
Táta, ale není sám.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak je? - Jedete brzy, ale dobrý.
- Dobrý znamení. - Zdravím.
- Dobrý den. - Guillaume.
Kolega z Brimontu. Pomůže mi nakládat.
Má na farmě asi 1 200 kusů.
- Že jo? - No, nejsem sám.
Co na to říkáš?
Jo, dobrý, nezabírá to moc místa.
Říkala jste asi 200 na skleník?
Jo, 200, 250, ale můžu mít i víc.
Místo mám, můžu přidat ještě skleník.
- A vzadu? - Tam je laboratoř.
- Chcete ji vidět? - Jo.
A pět triček.
Dobře…
Ty se na ten tábor netěšíš?
Nevím.
Bude to skvělý.
Nechci odjet.
Radši bys zůstal tady?
Neštve tě to tu?
Je dobře, že jedeš.
Proč?
Co mám dělat s Gastonem?
Sejdeme se tam.
- Gastone! - Co?
Dělej, přijedeme pozdě.
- Proč to nebere? - Nevím.
Vezmi kufr a nastup do autobusu.
- Řekla, že přijede? - Gastone.
- No řekla? - Ne, Gastone. Prosím.
- Řekla, že jo? - Je vyčerpaná.
No tak, vezmi si kufr. Hele, už nastupují.
- Já nechci jet. - No tak. Postarám se o ni. To nic.
- Ne, chci zůstat s tebou a mámou. - Nastup do autobusu.
Sakra! Nebuď jak malej.
Mami!
Mami?
Lauro.
Lauro, můžu dál?
S MÁMOU SE NĚCO DĚJE
PŘIJEĎ
PŘIJEĎ!
Virginie?
- Ahoj. - Co tady děláš?
Psal jsem ti zprávy. Neodpověděla jsi.
Nedostala jsem je.
Jsi v pořádku?
Už se s tím mořím hodinu. Nefunguje.
- Jsi tu sama? Laura je doma? - Nevím.
Pomůžeš mi? Podrž to. Naposledy to zkusím.
- Tak co? Funguje to? - Ne.
Zaseklo se to.
No jo. To je jedno.
Nechám to na zítřek. Stejně to nejde.
Hned se vrátím.
Virginie!
Co se tu děje?
Počkej. Mám tě.
- Posadím tě, jo? - Dobře.
Hele. Sem, jo?
Sakra.
Počkej, mám tě. Dobrý.
- Dýchej zhluboka. - Je to…
- Už je to dobrý. To nic. - Vyděsila jsi mě.
To nic, to bude dobrý.
Pojedeme se najíst, jo?
Lauro!
Můžeš jít dolů, prosím?
Virginie, pojď.
Posaď se.
Představuju vám svůj videoprojektor.
Ten jsem si zařídil jako první.
Pěknej, ne?
Ale víte co?
Mám nápad. Pustíme si film k jídlu.
Hej.
Tady jsem.
Lauro.
Víš, že mi můžeš věřit.
Řekni mi, co se děje.
Ty kobylky.
Co je s nimi?
Takhle to dál nejde.
Jak to myslíš? O co jde?
- Nechápu to. - Co si tu šuškáte?
Ale nic, Virginie.
Jen si povídáme.
A o čem si povídáte?
Lauro?
- O čem si povídáte? - O čem si povídáme?
Koukni na dceru!
Není to jasný?
Nevidíš to?
Takže mi teď musíš něco říct.
Řekni mi, co se děje. Tohle je směšný.
To by stačilo.
Zůstaň a mluv se mnou!
Ne, mami, zůstanu tu!
Ona nikam nejde a ty se na sebe podívej!
Jsi úplně zničená!
Pojď, jdeme.
- Přestaň! - Nesahej na mě!
Mám toho dost.
Jackie?
Karime?
Co se děje?
Karime.
Karime!
Lauro!
Cos mu řekla?
Lauro, otevři!
Mami! Přestaň!
Pusť mě dovnitř. Jen chci vědět, cos mu řekla.
- Přestaň! - Cos mu řekla?
- Mami. - Lauro.
No tak!
Mami!
Virginie!
Virginie, pojď!
Pojď se mnou.
- Pusť mě! - Podívej!
Mami!
Neměl jsi právo!
Přestaň! Je konec!
- Stůj! - Karime! Nech toho!
Mami!
Přestaň!
Virginie!
Pojď!
Pojď dovnitř!
Zavři nahoře okna! Rychle!
Zhasni světla!
Zhasni!
- Lauro! - Karime!
Lauro, zavři dveře! Lehni si na schody.
Mami!
Lauro!
Mami!
- Lauro! - Mami!
Lauro!
Mami!
Lauro!
Mami!
Lauro!
Mami!
Překlad titulků: Markéta Demlová