Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRÆSENTERER
Hvis du elsker historier om familier, der holder sammen
og elsker hinanden gennem tykt og tyndt, og hvor alting ender lykkeligt...
…så er det her ikke en film for dig, okay?
Det her er min by.
Jeg har set det hele.
Se på dem. Kedelige mennesker, der lever kedelige liv.
Jeg dømmer ikke.
Jo, jeg gør.
Jeg har gloet ind ad mange vinduer.
Jeg har set lykkelige familier, støttende familier, velfungerende familier.
De bedste historier er altid i vinduerne, hvor ingen kigger ind.
Nej, kig nedad.
Her er de. Gemt væk.
Jeg er i øvrigt fortælleren...
...og en kat.
Kom videre.
Familiens historie er mærkværdig.
Gemt væk fra den moderne verden i deres gammeldags hjem.
Jeg viser dig rundt. Her kan man virkelig jage mus.
Når jeg siger gammeldags, mener jeg, at de går langt tilbage.
Familien har nedarvet traditioner, nytænkning, kreativitet og mod.
Deres storhed gik i arv som deres pragtfulde ansigtshår.
Fra generation til generation.
Indtil ham her.
Jeg elsker at være en Willoughby med dig.
Åh, lækkermås. Jeg er så lykkelig!
Lad os springe nogle måneder frem, hvor dette kærlige ægteskab affødte...
Du ved...
-Hvad er det? -Du godeste.
Jeg er din fader.
Og den søde kvinde, du fornærmede med din uforskammede fødsel, er moder.
Hvis du har brug for kærlighed, så find det venligst et andet sted, tak.
Åh, du er Tim…
...og du er en Willoughby.
Farvel, hr.
Hans kærlige forældre havde ingen kærlighed til Tim.
De gav ham kun hans navn.
Will-ough-by
Nå ja, og søskende.
En søster ved navn Jane.
Vores forældre hører dig.
Og tvillingebrødre. Begge hedder Barnaby. De er uhyggelige.
-Tak, Barnaby. -Værsgo, Barnaby.
-Hvorfor glor vi på væggen? -Fordi, Jane, vi er Willoughby'er.
Den her Willoughby-historie er underlig.
Men det hele er ikke skidt. De spiste dog alle måltider sammen.
Med "de" mener jeg de to.
-Du kan lide det krydret, ikke? -Jeg kan ikke bare lide det,
jeg synes, det er svinegodt.
De glemte bare at dele med deres børn.
Der bliver vist ingen rester.
Jeg er så sulten, at jeg kunne spise min egen tunge.
-Også mig. -Også mig.
-Også os. -Også os.
Hvad hvis vi klæder en Barnaby ud som mad?
-Dårlig idé. -Skidt idé.
Nej, Jane.
-Men hvad nu hvis jeg... -Ikke flere hvad-nu-hvis'er.
Jeg ved, du er sulten, men Willoughby'er tigger ikke om mad.
Vi venter.
Må vi få noget mad?
-Mad? -Vi spiser dagens mad.
I spiser gårsdagens mad.
Men I spiste al gårsdagens mad i går, så der er ingen mad til...
Jane!
Jeg hedder moder. Hvem er "Jane"?
Forventer du at få mad, når du kalder din moder øgenavne?
-Nej! -Nej?
Jeg mener... Jo, moder! Lad være.
-Lad være? -Du skal ikke bestemme over din moder!
Hvad?
Din egoistiske knægt.
-Du har spist det hele. -Nej.
Fader. Jeg dør af sult.
Det er hende pigen!
-Hun tog de små med. -De er uhyggelige.
-Hej, mor. -Hej, mor.
-Hvad laver de her? -Ikke noget.
-De er bare… -Sultne!
-De børn. Altid så krævende. -Nej, vi har det fint.
Barnaby'erne mangler en sweater.
-Én er nok. -Én er fint.
-I skal have to. -Stille.
-Jeg bliver ængstelig. -Frygteligt.
Jeg er utryg.
-Rystende. -Jeg kan ikke strikke!
-Det er din skyld! -Min skyld? Hvad?
Du insisterer på at forstyrre os med dine barnlige behov.
Ned i kulkælderen!
Farvel, hr.
Stakkels Timothy.
Det er da et skidt sted for en hårløs dreng i korte bukser.
Sommetider ville jeg ønske, jeg ikke var en Willoughby.
Vi var storslåede engang.
Vi var soldater og videnskabsfolk, konger og filosoffer,
opdagelsesrejsende og flyvere,
kunstnere og digtere. Vi besteg det ubestigelige.
Og vi spiste altid sammen ved borde som en familie.
Og alle Willoughby'er havde overskæg.
Selv kvinderne.
Vi kan blive storslåede igen.
Nej...
Det bliver vi.
Imod alle odds havde Willoughby-børnene stadig gåpåmod...
-Flot, Barnaby -I lige måde, Barnaby.
-Farvel, luftskib. -Farvel, luftskib.
...fantasi...
...og håb.
Igennem glasset
Over hækken
Følg regnbuen til...
-Stille! -Jeg kan ikke strikke!
Hvor mine drømme begynder...
Hun kan ikke strikke!
Jeg bliver fri
-Hvis hun taber en maske... -Jeg har det skidt!
Søde moder.
Lad os se det i øjnene.
Familien Willoughby er ikke storslået, og det bliver den nok aldrig.
Ikke uden lidt hjælp.
Måske var det den stormfulde aften.
Måske har jeg kigget ind ad for mange vinduer, men historien greb mig.
Fortælleren bør ikke involvere sig, men det er bare et lille puf.
En kats velplacerede...
-Der er noget udenfor. -Bestemt noget udenfor.
-Jane. -Der er noget udenfor.
Det er et hyl. Et dyrisk hyl.
Sikke et mysterium. Det er som i en bog. Kom så, Barnaby'er.
-Slem bog. -Uhyggelig bog.
De er stadig vågne.
Dans for din papa.
Hvilket slags vilddyr hyler sådan?
Jeg er så bange. Er I bange, Barnaby'er?
-For jeg er bange. -Måske bør vi ikke...
Husker I den bog om vilddyr, der var fuld af tænder og kløer og halvspiste børn?
Ti stille.
-Blodigt, ikke, Barnaby'er? -Blod er slemt.
-Jeg ser, om det er farligt. -Nej.
Hvis det er, så løb i hver jeres retning. Løb siksak,
-så den kun får spist en af jer. -Hvad er det, jeg føler?
-Frygt. -Helt klart frygt.
Husk, tvillinger. Siksak.
-Siksak. -Siksak.
Hold afstand, Barnaby'er.
Jeg ved, hvad du tænker, for jeg tænker præcis det samme:
Hvad er der i kassen? Og kan vi tømme den, så jeg kan sidde i den?
Hej, vilddyr. Jeg hedder Jane.
Jeg håber, du er et rart vilddyr, for vi er rare. Spis os ikke.
Fader, jeg elsker duften af frisk garn om morgenen.
Er forældrene allerede oppe? Foragteligt.
Dit overskæg bliver til så dejligt garn.
Gør det.
-Hvordan skal jeg kunne... -Fortsæt.
Jeg strikker. Du forsørger. Det er enkelt.
Har det altid...
Moder skal da have garn, ikke? Jo da. Du holder af sweatrene.
Hvor smukt.
Sådan.
Jane?
Tvillinger?
Grandonkel Edmund!
De kan høre dig!
Vi må være stille, mens moder og fader...
Tim!
-Kom her, vilddyr. -Jane! Hvad...
-Derhenne. -Fang den.
-Tag den. -Tag den.
-Holder du vaskebjørn igen? -Nej.
Det er noget!
Er det "nogen" eller "noget"?
-Tag den. -Hvad er det?
En baby?
-Ingen trampen! -Jeg kan ikke strikke!
-Hvor har du den fra? -Vi fandt hende udenfor i en kasse.
Hun er et hittebarn.
-Lugter som en. -Ligner en.
Forældreløse ven
Alene i en kasse Godt, du kom
Den skal ud med det samme!
Kom så med den.
Du ved, at vores forældre hader børn, og babyer er de mest barnlige børn.
Jeg elsker hende, og ingen tager hende fra mig.
-Barnaby'er kom med den. -Ja, Tim.
-Vent, Barnaby'er, giv mig mit hittebarn. -Her, Jane.
-Barnaby'er, tingen! -Undskyld, Tim.
-Hittebarnet. -Ja, Jane.
-Barnaby'er! -Barnaby'er!
-Hittebarnet? -Hittebarnet?
-Slap væk. -Hurtigt.
Hvad?
Uhyret er løs!
Nej.
-Hvad er det? -En baby.
Ikke igen.
-Hvorfor sker det hele tiden, moder? -Forældre!
Har I... Forældre! Jeg klarer det.
Bliv her. Bevæg ikke en babymuskel.
Få den væk!
-Stegt baby. -Nej!
-Moders garnnøgler brænder. -Nej!
Jo!
Garnnøgleafbrænder!
Nej!
Barnaby'er, grib hende.
Nej!
Jeg fik dig, din lille bandit.
-Det er ikke engang en Willoughby. -Er den tingest din?
-Nej. -Hvad? Jeg har ikke...
Du spiser vores mad, sover i vores kulkælder,
og nu forventer du, at vi opfostrer endnu et barn?
-Sådan gør han altid. -Hvad? Nej...
Vi har prøvet alt.
-Ignoreret ham. -Kulkælderen.
-Forsømt ham. -Kulkælderen.
-Det var ikke mig. -Aldrig leget med ham.
Kulkælderen. Man skulle tro, det ville virke! Men intet virker.
Jeg kan ikke strikke!
Åh, søde moder.
Børn.
Jeg ville ønske, vi kunne smide dem alle ud.
-Jeg har besluttet at smide jer ud! -Gør det, fader.
Men mit hjem...
Kom ikke tilbage, før den tingest er væk!
-I... -Gør det.
-...bliver straffet! -Ja!
-Det er din skyld. -Det er deres skyld. De burde ryge ud.
Hvordan kan vi genoprette æren for Willoughby-huset,
hvis vi ikke bor i Willoughby-huset?
-Den skal væk i en fart. -Nej! Tim!
Prøvelserne er forbi. Lad os vende hjem.
Hvordan?
Hun har brug for et hjem. Hjælper vi hende ikke,
er vi lige så slemme som vores forældre, der besudler navnet Willoughby.
De har virkelig besudlet det.
Jeg ved, hvor det perfekte hjem er. Følg mig!
-Hej, udenfor. -Udenfor?
Men jeg har aldrig været…
Det er svært at forlade hjemmet for første gang.
Jeg var dog kun seks dage gammel, da jeg forlod det.
Mine forældre slikkede bare mine øjne åbne og smed mig ud.
Han klarer sig.
Måske.
Jane! Hvor skal vi hen?
-Til regnbuens ende. -Regnbuens ende?
Hvor langt er det væk?
Ikke langt. Vel, forældreløse ven?
Vent.
Gå.
Barnaby'er!
Undskyld mig. Gør plads.
-Undskyld. -Undskyld mig.
Jane! Folkene!
Denne vej.
Vent på mig.
Ja! Herovre.
Jane, jeg har tis på skoene.
Er vi tæt på?
Vi er der snart.
Det er den skumle del af byen.
Selvlært.
Se der.
Er det ikke underskønt?
Det perfekte hjem.
I gammeldags historier er der normalt skatte for enden af regnbuer, ikke?
Ikke den her.
“Ingen adgang”?
Det var en nedtur.
-Se! Ænder. -Jane.
-Fabrik! -Barnaby'er.
Nej!
Hej, rapænder! De er så tykke.
Barnaby'er!
Jane!
Willoughby'er trænger ikke ulovligt ind!
Det perfekte hjem.
Det er en slikfabrik.
Så mange maskiner.
Så mange knapper.
-Håndtag. -Knapper.
Under regnbuen
Spinder jeg Det perfekte hjem til min bedste ven
Regnbuemad?
Det her sted har alt.
Hallo!
Hittebarnet har et hjem, så vi går hjem.
Vi kan ikke forlade hende. Det er farligt.
Hvad hvis der er ulve?
Ulve?
Her.
Hun kom i en kasse, og vi efterlader hende i en kasse.
Ulve hader kasser.
Balancen er genoprettet.
Tim, vent.
Hvad hvis vi gav hende et navn? Et rigtigt navn på tre stavelser, som…
Taffeta! T-A-F-F-E...
-Hun hedder Ruth. -Ruth?
For vi er nådesløse og rutter ikke med omsorgen.
Nu daffer vi videre.
Okay.
Åh, Ruth.
Jeg ved, hvor jeg kan finde dig.
For enden af regnbuen.
Hjemad.
Jane.
-Hvem forstyrrer mit arbejde? -Vi begår ulovlig indtrængen.
Hvem?
Hvad er der i min kasse?
"Ruth"?
Du er ikke slik.
Sikke et storslået overskæg.
Det her er det perfekte hjem.
Jeg håber, at vi gør det rette.
Selvfølgelig, Jane.
En storslået mand med et storslået hjem må have en storslået familie.
Forestil dig det heldige asens liv.
Jeg ønsker mig sådan et hjem,
hvor vi ikke skal stjæle mad, og ingen siger: "Hold kæft, Jane."
Hvor vi spiser ved et bord som de gamle Willoughby'er.
Vores overskæg vokser sig store, og ingen skal ned i kulkælderen...
...medmindre de mangler kul.
-Jeg vil have en fabrik. -Stor fabrik.
Vi kan få alt det.
Undtagen fabrikken.
-Hvordan? -Hvad hvis vi blev forældreløse?
Det er din hidtil skøreste hvad-nu-hvis. Vi har forældre.
Dårlige forældre.
Hvad hvis vi ikke havde? Det er som i bøgerne.
Pollyannas døde af kolera i Indien.
James' forældre blev spist af en flodhest.
Var det ikke et næsehorn?
Familien ville være så dejlig, hvis de var væk.
-Jane, foreslår du virkelig, at... -Vi gør os forældreløse. Ja!
-Rædsomt! -Nådesløst.
Nej. At slippe af med et hittebarn er én ting.
Hvordan skiller man sig af med to lumske voksne?
Nemt.
-Nej! -Nej, ikke der. Der.
-Nej! -Nej, der.
DET VELRENOMMEREDE REJSEBUREAU
Hvad?
Det bliver 999 dollars, og så er alle dine problemer væk for altid.
Væk for altid?
EVENTYRET VENTER!
SE VERDEN!
Et foldet stykke glitret papir?
Vi kan sende dem bort. Hvad hvis vi…
...gjorde os forældreløse?
Ja. Fremragende idé, Tim.
Hjemad!
Jeg elsker den plan.
Tag det roligt, mennesker.
Vær ikke så nærtagende. "Det her er slemt."
Sådan er naturen. Det skal nok gå.
De børn havde brug for en forandring.
Jeg advarede jer.
Denne historie er ikke nuttet og hyggelig og...
Milde kineser! De sakse er skarpe. Pas på øjnene.
Vi skal skabe et morderisk eventyr,
der giver vores lumske forældre præcis, hvad de ønsker.
At være alene med deres kærlighed.
Præcis. Et romantisk afbræk med mulighed for død og forældreløshed.
Hvis de ikke smelter på de varmeste steder i verden,
så drukner de i de vådeste.
Kannibaler vil mæske sig.
Medmindre de fryser fast i en gletsjer.
Eller bliver opløst i syre først.
De vil ikke undslippe bjørnene.
Men hvis de gør, har vi gemt det mest dødbringende sted til sidst:
Den ubestigelige alpetop...
...i Schweitz-stanien.
"Den, der går op, kommer ikke ned."
"Det Forkastelige Rejsebureau.
Børn er ikke tilladt!"
Betragt!
DET FORKASTELIGE REJSEBUREAU
Udsøgt.
Hvad?
DET FORKASTELIGE REJSEBUREAU
-Fader. -Ja, snuskebasse.
Hvad er det?
Hvad står der, fattergøje?
"Se verden."
"Se verden"?
"Tag på eventyr."
Jeg ville elske et eventyr!
-Og ved du hvad, moder? -Hvad, fader?
"Børn er ikke tilladt"!
Det ville være skønt.
Dans for mig, min elskede.
Du får mig til at snurre som en helikopter.
Nej, stop.
Hvis vi lader børnene være her alene, så ødelægger de alt.
Hvad hvis vi ikke efterlod dem her alene?
Vi kunne skaffe dem en barnepige.
Men er gode børnepiger ikke dyre?
Jo, moder.
Så vi hyrer en ikke-god barnepige. Billigt!
"Mod eventyr." Hvor godtroende er de lige?
Jeg troede ikke, de ville falde for det. Gjorde du?
Åh, du er min muse.
Det bliver en sjov tur.
Kom så, bær mig.
Bær mig sidelæns ind.
Åh, moder har guffet i sig.
-Åh, fader. -Det var nemt.
Mod eventyr!
-Alle fik, hvad de ønskede. -Mod eventyr!
Alt er godt.
Jeg sagde, det ville virke.
De er væk. Vi gjorde det!
-Vi... -Er...
-Forældreløse! -Forældreløse!
Hjem for forældreløse
I bliver straffet!
Store Edmund, nyd din væg.
Will-ough-by
Timothy, du er husets herre.
Med stort ansvar følger stort overskæg.
-Tim. -Tim.
Tim!
Tim?
Tim!
-Er det morgen? -Vi er sultne.
-Jeg har ikke spist i timevis. -Dagevis.
Jeg hører jeres barnlige behov, og som husets herre...
...sørger jeg for jer.
Jeg sagde jo, det ville gå godt.
Lad storheden begynde.
Åh, Tim.
Varm jer selv, Willoughby'er.
Fuldstændig bedårende.
Middagen er serveret.
Et rigtigt måltid til en rigtig familie.
Lækker hummer på et leje af kul.
Tim, kommer den fra væggen?
-Gammel hummer. -Meget.
Gammel mad er den bedste mad.
Jeg går.
Hvad? Springer du ostetallerkenen over?
Charcuteri-mus.
-Det er for sært. -Ellers tak.
Jeg spiser den.
Hvad for noget? Hallo!
-Hvor i Willoughby skal I hen? -Ud.
Ruth har regnbuemad hos hende, og...
Vi har ikke gjort os forældreløse, så du kan tulle afsted
og spise fancy regnbuemad med dine venner.
Jeg er forældreløs og gør, som jeg vil.
-Det kan du ikke. -Jo, jeg kan.
-Du må ikke. -Må godt!
-Nej, du... -Goddag!
-Fremmed. -Fare.
Ulovlig indtrængen.
Frygt ej, orange splejs, for jeg er din barnepige.
Nej, jeg bestemmer.
Jeg har læst om barnepiger. Hvilken type er du?
-Fløj du ind fra øst eller vest? -Vest.
-Hvor er din paraply? -Her.
-Spiser du børn? -Af og til.
-Hvorfor er du her? -Jeg blev hyret af dine kærlige forældre.
-Kærlige? -Forældre?
Jeg har ingen kvalifikationer, men et højt humør.
Jeg imødekommer alle jeres barnlige behov.
Jeg laver mad, gør rent…
Synger!
Hvad for noget? Synger du?
Ja! Alle barnepiger synger.
Jeg synger også.
-Skulle vi ikke synge sammen? -Jo!
Kom så, folkens.
Stol aldrig på en barnepige.
Det er fantastisk.
-Lusket. -Jeg er vild med det.
-Hvad gør hun med Janes hoved? -Det er spidst.
Og hun ser yngre ud.
Djævlekvinde.
-Vi må få hende væk. -Væk?
Hurtigt.
Hun arbejder for vores forældre og har hjernevasket Jane.
Hun skal ud, men hvordan?
Måske endnu en brochure.
-Hvad med den her? -Den vil virke.
Hvad i Willoughby er det?
Det er en barnepi-pult.
Barnepi-pult?
Barnepigen skal ned i barnepigeskålen.
-Håndtag. -Håndtag.
-Barnepige væk. -Problemet løst.
Det er...
...en forfærdelig idé.
Punkt et. For mange håndtag.
Og tror I, at hun bare går herind og lægger sig ned i barnepigeskålen?
Her er biblioteket.
Tvillingerne er her tit.
Har I små svampehoveder lavet den?
En gyngestol?
Det ligner en barnepigeskål.
I er som bittesmå Einstein'er, men med endnu skørere hår.
-Hvad hedder I? -Håndtag.
-Det er Barnaby. -Og Barnaby.
-Begge to? Okay. -Træk.
-Hvad hvis jeg kalder dig Barnaby A... -Gør det.
-...og dig for Barnaby B. -Håndtag.
-Nu kan jeg kende forskel. -Det lyder godt.
Jeg elsker håndtagene. Eller er det "håndgreb"?
-Håndtag. -Håndgreb.
Må jeg trække?
Sjovt. Hvad gør den her?
Ingenting?
Hvem er sulten?
Ikke godt.
Se dem lige. Med mad i munden. Spiser helt op.
Knokkelpjok.
Hvad er der med ham?
-Jaloux. -Klart jaloux.
Ja. Det er en klassisk magtkamp.
Forræderiske Willoughby'er. Mere "Vil-ikke-være."
"Vil ikke spise Tims mad."
Hej, Tim.
Jeg ved, du savner dine gammeldags forældre.
Forandring er svær. Jeg kender det. Jeg tror, du trænger til at spise.
-Nej! -Kom nu. Sådan der.
Spis havregryn og bliv stærk.
Tim, smag det her. Det er så godt.
Det er meget bedre end den hummer.
Willoughby'er spiser ikke havregryn.
Du kan godt, knokkelpjok. Spis nu.
Nej tak.
Spis.
-Nej. -Spis.
-Nej. -Stop.
-Stop selv. -Slip.
-Giv selv slip! -Spis!
Nej!
Hvis du nedgør mine havregryn, nedgør du mig.
Jeg er nødt til at sende dig i...
Kulkælderen?
Jeg ville sige "timeout".
Som i: "Jeg er nødt til at sende dig i timeout"?
Hvorfor i alverden har jeres forældre sendt jer ned i kulkælderen?
-Når vi har barnlige behov. -Som mad.
-Sweatre. -Kærlighed.
Huse et hittebarn.
-Har I huset et hittebarn? -Ja, det har vi.
Men hun var en baby, og babyer er de mest barnlige børn, så...
Hun røg ud.
Hvad? Spol lige båndet tilbage.
Hvor sendte I babyen hen?
Det perfekte hjem.
Det er det værste hjem nogensinde. Stakkels lille hittebarn.
Vi bør ikke forstyrre denne storslåede mands arbejde.
Hvilken storslået mand?
Hvem forstyrrer mit arbejde?
Vent lidt. Er kommandør Melanoff ægte?
-Ja. -Wow, det er...
...et modigt tøjvalg.
-Klæder du dig sådan hver dag? -Jeg...
Er medaljerne af slik?
Måske…
-Må Ruth komme ud? -Nej! Gå væk.
Hallo, hvor er hittebarnet, slikmand?
Nej!
-Baby! -Ruth!
-Fabrik! -Fabrik!
-Må jeg røre ved dit overskæg? -Hvad?
-Baby! -Ruth!
Hvor er hun?
Det er skidt.
Se! Vi må fange hende, før hun får sukkerchok.
Nej! Ikke igen! Indtrængere!
Bliv.
Ja, store herre.
Nej, baby.
Åh nej!
Nødder og nougat!
Ikke slikknuseren!
Ruthsi!
Fanget!
-Det var spændende. -Vi skulle blive her.
-Ruth. -Dig, damen med det giga hår!
-Giv mig min baby tilbage! -Dit barn? Næppe, sukkerknald.
En barnepige ved ting og sager, og hende her ved,
at de forskruede Willoughby'er efterlod en baby på dit dørtrin.
Vent, er I englene, der førte hende til mig?
-Måske. -Jeg ville ikke kalde dem engle.
Du godeste.
Hvad får hun at spise?
Slik!
Jeg er kommandør Melanoff, og jeg bor i morskabens land!
-Et maleri, der bevæger sig? -Hvordan kom de små folk ind i kassen?
Du kan lide det, ikke? Du kan lide de lækre havregryn.
Alle børn elsker havregryn.
Så du er den rigtige kommandør Melanoff? Du er berømt.
Måske.
Jeg laver alle lækkerierne selv.
-Bor du her alene? -Ja! Eller det gjorde jeg.
Ruth flyttede ind, og hun har brug for meget opmærksomhed.
Selvfølgelig har hun det. Ikke også, tøs?
Hvordan kan noget så lillebitte lave så meget bæ?
Jeg har ikke sovet i ni dage.
-Det forklarer en del. -Jeg ringede til hittebarnskontoret, men…
Hittebarnskontoret? Nej. Dem skulle du ikke have ringet til.
-"Finder du et hittebarn, i et hul, ring…" -"0-0..."
Nul! At give dem en baby er som at låse en hvalp inde i et bur.
Jamen dog. Jeg elsker hvalpe.
Det var godt, jeg lagde på.
-Gjorde du? -Ser du...
Jeg er blevet glad for hendes barnlige behov.
Hun skal blive.
Okay, men fabrikken er ikke børnesikret.
Hun kan ikke spise slik resten af livet.
Snart skal hun afsted på universitetet.
Hun bliver måske læge eller skriver måske den næste Moby Dick.
Eller maler den næste Mona Lisa eller flyver et fly til månen.
Hun bliver måske den næste præsident.
Og så må du tage til Det Hvide Hus og måske ikke have en slikdragt på.
Ikke? Der er meget i det.
Det lyder skønt.
Det er på tide, at denne slikmand bliver en familiemand.
Som også laver slik.
Hvis du har brug for hjælp, ringer du bare.
Ja, til kontoret for hittebørn.
Hvad? Nej, knokkelpjok.
Du kan ringe til mig. Jeg er barnepige.
Det skal jeg nok.
-Bare skriv dit nummer. -Hvis du har brug for en slikfabrik...
Det perfekte hjem.
I Willoughby'er er vidunderlige.
Her, knægt. Grib.
-Er det et kram? -Aner det ikke, men jeg kan lide det.
Desværre fik Willoughby-børnene snart foruroligende nyheder om,
at deres forældre...
...stadig var i live.
DET FORKASTELIGE REJSEBUREAU
VULKANØEN
Man siger, at kærligheden overvinder alt. Det gør den for dem.
SYREKILDE
Hvor mange liv har de katte?
Åh, fader. Jeg elsker at drage på eventyr med dig.
Flue.
Desværre er vores eventyr snart slut.
Vi er flade.
Betyder det, at vi skal…
Tage hjem? Det er jeg bange for.
-Altså tilbage til det gammeldags hjem? -Ja.
Hvis vi dog bare kunne række ud på tværs af tid og rum og sælge det.
Ellers kan man bruge internettet.
-Ina? -Nets?
Se her.
Gammeldags hjem går for høje priser for tiden.
Du godeste.
Piratfisk!
-Hvad i alverden er det for en? -Så mange billeder.
Jeg er med nu.
EJENDOMSMÆGLER
Silja Hus.
Hej, vi vil gerne sælge vores gammeldags hus.
-Hurtigt. Sig hurtigt. -Med det samme, ja.
Kører med bus Vi er på vej hjem
Under mit sæde fandt jeg noget tyggegummi
Ser på verden Der farer hurtigt forbi
Dette tyggegummi gør mig syg
At spise gammelt tyggegummi er skidt
Det var en dejlig dag.
Godt, du morede dig.
Det må være kommandøren, der skriver.
Barnepige.
Hvad? Fader?
…som De finder det bedst.
"Swipe for at låse op."
Okay, ja.
Hvorfor dur det ikke...
BESKEDER: MOR OG FAR WIL-O-BI
Ja!
Barnepige, vi sælger huset.
Hun arbejder for vores stadig-i-live forældre!
Tim, du opfører dig sært.
-Nå, gør jeg? -Vi sælger huset.
Skaf Dem af med børnene, som De finder det bedst.
Gør det, fader.
Nej.
Åh, jo.
Og her er, hvad barnepigen skrev tilbage.
"Med hensyn til børnene vil jeg tage hånd om dem."
Vil du blive "taget hånd om"?
Nej, jeg vil ikke.
Åh nej.
Penge!
Endnu en indtrænger.
Penge.
Hallo!
Åbent hus i morgen. Jeg sælger jeres hjem!
Penge!
Du kan lige tro nej.
Hvem kan sove sådan en nat?
Det kan jeg faktisk. Jeg sover tungt.
Men Willoughby-børnene kan ikke.
Kom så.
0-0-0-0-0.
Hittebarnskontoret.
Hej. Jeg er et hittebarn, som har brug for hjælp.
Jeg vil gerne melde en slem barnepige.
Ding-dong. Huset er åbent!
Køb det.
Ligesom mus, der snuser til fælden,
ville disse håbefulde mennesker blive fanget i Willoughby'ernes krig.
Varmt.
Udsøgt...
SOLGT
-Nej! -Brand!
-Hej. -Hej.
-Sådan! -Hjælp!
Det værste åbne hus.
For syv sytten.
Godt gået, Willoughby'er. I dag reddede vi vores hjem!
Perfekt.
Willoughbys'erne forsvarede deres hjem, men det her kunne de ikke hamle op med.
Velkommen.
Denne vej.
Se lige det hus!
Den perfekte familie.
Perfekte familie
Det er det, vi har drømt om.
Det ligner et hjem, skat.
Hjem!
Lusket. Afsted.
Der er plads til mine roser.
Roser!
-Storesøster, jeg elsker dig. -Jeg elsker dig, lillebror.
-Vi elsker jer, børn. -Vi elsker jer, børn.
-Ja. -Ja.
Jeg føler en sitren af hjemlig lykke!
Sitren!
Det her hus er vidunderligt!
Vidunderligt!
Vi kan hænge alle familiebillederne der.
Vi ville blive så lykkelige her.
-Vi køber helt sikkert det her hus. -Køb det hus.
-Vi ville være storslåede. -Men de er perfekte.
Det er som Willoughby-massakren i 1775!
Indtrængere!
Det er hjemsøgt!
Jeg elsker dig!
Hvad skræmte den perfekte familie?
-Uhyrligt. -Helt sikkert et monster.
-Vi kigger bare. -Jane! Nej!
Hvor er vores bibliotek?
-Jeg er bange. -Helt sikkert bange.
Hvad i Willoughby?
Jeg er det berømte Willoughby-bæst! Gå ind i mit hjem, og så er der ædefest!
Spis en Barnaby!
-Siksak. -Siksak.
Forlad dette sted, og du er fri, medmindre du er en Willoughby!
-Siksak. -Det virker ikke.
Jeg er en Willoughby.
Virkelig?
Så er det vel i orden…
…knokkelpjok.
Barnepige?
Til tjeneste for de små børn.
Jeg vidste, du var god.
-Gummiarme. -Men jeg låste dig inde.
Kom nu lige, Tim. Alle barnepiger kan dirke en lås.
Jeg byggede dette hele natten for at hjælpe.
Hjælpe hvem? Vores forældre? Vi kan ikke stole på hende.
Kan du huske den her?
"Med hensyn til børnene vil jeg tage hånd om dem."
Hvorfor siger du det på en ond måde? Lyt til min stemme, okay?
"Med hensyn til børnene vil jeg tage hånd om dem."
Når du siger det sådan, vil jeg gerne tages hånd om.
Tim, jeg arbejder for jeres forældre, men min pligt er at passe på jer.
Jeg skulle have fortalt, at de solgte huset. Undskyld.
Jeg ville bare ikke knuse jeres små, underlige hjerter.
-Tak, barnepige. -Når som helst, lillebitte veninde.
-Vi vil kramme. -Kramme.
Kom her, små svampehoveder.
-Kram os. -Med alle seks arme.
Tim, er du okay?
Tak.
Åh, knokkelpjok.
Hvad?
Hittebarnskontoret er ankommet på stedet.
-Afskær udgangene. -Hittebarnskontoret? Vi må straks afsted!
Ingen børn ind eller ud.
Fart på. Følg med mig.
-Hvor skal vi hen? -Bagdøren.
Nej. Følg mig.
Hvad foregår der?
Bliv sammen. I må Ikke gå i panik.
Vi har grund til at tro, at en slem barnepige huser hittebørn.
-Hittebørn? -Jeg forlanger, at I forlader vores hjem.
-Du er hittebarnet. -Ja.
Nej, de har forældre. Lad dem være.
Linda?
Er det dig?
-Ja. -Linda?
Men jeg er barnepige nu.
-Har du toiletpapir på igen? -Ja, det har jeg, men…
-Du ser latterlig ud. -Det er et kostume. Jeg var...
En gang hittebarn, altid hittebarn.
-Er du et hittebarn? -Nej, det var jeg. Jeg mener...
Det er jeg.
Vi forsøgte at finde et hjem, men ingen ville have hende.
-Det passer ikke. Vi vil have hende. -Se selv? De vil have mig.
Åh, Linda.
Jeg vil gerne melde en slem barnepige.
Vi vil ikke have hende.
Tim?
-Er det dig? Din stemme? -Tim.
-Hvor kunne du? -Nej.
Børn kan være så onde.
-Jeg ville ikke... -Det gjorde du.
-Jeg ville bare være en god barnepige. -Men du er...
Ikke længere ønsket.
-Nej, du er ønsket. -Gå, Linda.
Før de her børn gør dig mere fortræd.
Barnepige, lad være! Kom nu!
Jane…
-Det er din skyld. -Jeg ville ikke...
Du løj, og du fik mig til at komme af med Ruth.
-Det var vores forældre. -Du hundser altid med mig.
Du er en led, overskægsløs, shortsklædt...
-Børn, der skændes, må adskilles… -Det kan du ikke!
-…for jeres eget bedste. -Nej!
I vil få standard barndomsoplevelser.
Hjem vil blive tildelt. Skoler vil blive anvist.
Indtil jeres biologiske forældre vender tilbage, er I officielt forældreløse.
Nej!
Hav en god barndom.
Stop! Jeg vil blive her!
Hjælp!
Jeg vil ikke. Luk mig ud!
-Tim? -Jane?
Det kan I da ikke.
Alle børn indsamlet og beskyttet. Godt arbejde.
Stakkels børn.
Alene, splittede, fortabte.
Ligesom mig.
Barnaby'erne kom til et moderne hjem.
De blev koblet op på internettet, og deres små hjerner blev oversvømmet med…
Du kender internettet.
Janes værtsfamilie troede på musikkens helende kræfter.
Alt i orden, min pige?
Men Janes sang var væk.
Hendes hvad-nu-hvis'er forsvandt.
DUFT AF NY KAT
Tim modsatte sig forandring og stak af fra velmenende familier
som familien Wilson,
familien Walters,
familien Waddington.
Han ville have sit gammeldags Willoughby-liv tilbage.
Solgt?
Åh nej!
Men det var væk.
Intet hjem, ingen familie.
Nogen må passe på ham.
Her er enhed tre. Vi har ham.
Det er hårdt derude i byen.
Nogle gange er man katten, og nogle gange er man musen.
Han har da en celle.
Okay, det er lidt mørkt, men altså.
Den stakkels barnepige stak af.
Væk fra sin fortid. Se dig aldrig tilbage.
Det er jo ikke rigtig nogens skyld.
Fint, jeg stopper bussen.
Er du glad nu?
Jeg vil af!
Hvad i Willoughby?
Det er godt, ikke? Spændende.
ANBRINGELSESANSTALT FOR UNGE VI KORRIGERER DINE FEJL
Tid til havregryn.
Jeg er ikke sulten.
Det tror jeg, du er, knokkelpjok.
Hvad?
Sulten efter... frihed.
-Barnepige? -Kald mig Philip.
Sæt dig ind i vognen. Jeg får dig ud.
Jeg fortjener ikke det, du taler om.
Efterlad mig, Philip,
med min kortbuksede skyld.
Tudefest, hvad?
Hvor er min invitation?
Ja, du kvajede dig.
Det gjorde jeg også.
Jeg lod jer være der alene.
Jeg stak af.
Men jeg kom tilbage. Og jeg rejser ikke uden en Willoughby.
Jeg er bare en "vil-ikke-være."
Jeg ville bare være en storslået Willoughby med en storslået familie.
Hallo!
Siger du, at Jane ikke er storslået?
At Barnaby A og B ikke er storslåede?
-Er du ikke storslået? -Jeg er med nu. Stop!
Hør, knokkelpjok, du har en familie.
De har brug for dig.
Og du har brug for dem.
Min hovedbeskytter.
Lad os fise ud herfra og udrette store ting.
Lad os fordufte herfra.
Jeg beundrer din nådesløshed, men det er skørt.
Vi er der næsten.
Jeg mener...
Jeg lufter lige havregrynene. Havregryn elsker en gåtur.
Kom så, havregryn.
Er der et hittebarn i den vogn…
...Philip?
Et hittebarn i en havregrynsvogn? Det lyder skørt. Det lyder helt absurd.
Rør den ikke. Kig ikke derind.
Manner! Min ryg!
Hvor vover du?
Tror du, havre vokser på træerne?
Ved du, hvor længe de skal ligge i blød, så de ikke kvæler børnene?
Kode blå! Hun er ikke en rigtig Philip!
Det er Linda.
Stop, falske Philip!
-Barnepige! -Tim?
-Hun stjæler et hittebarn. -Han er ikke et hittebarn.
Og hun hedder ikke Linda.
Jeg er Philip.
-Tag den, Philip. -Tag den, Philip.
Fundet!
Hun slipper væk. Stop den Linda!
Philips bil er for lækker.
Barnepige, porten!
Port, min bare! Philip viger aldrig.
Vi hører om folk i forskellige sammenhænge…
Det er rart at se Linda tage initiativ.
...og vække andre. Bliv hos os.
En splejset dreng er undsluppet et ungdomsfængsel.
Jagten på hans...
Tim var i en celle.
Barnaby'er, I må hjælpe mig.
-Okay, Tim. -Ja, Tim.
Kom så.
-Nej. -Nej?
-Nej? Vi har travlt. -Vi har ikke travlt.
Vi har trommer, skat.
Kom nu. Vi er ikke Willoughby'er uden dine hvad-nu-hvis'er.
Hvad hvis...
...jeg siger...
...at jeg...
...undskylder?
-Hvad nu hvis du gjorde? -Hvad nu hvis du modtager det?
Hvad nu hvis du ikke hundsede med mig?
Hvad nu hvis du ikke fik mig sendt ned i kulkælderen,
mens du leger med hittebørn og smovser?
Jeg tager imod din undskyldning.
Tim siger undskyld For han tog fejl
Om alle de ting, jeg nævner her
Hittebarnskontoret. Luk op.
Vi må afsted.
-Kan jeg hjælpe? -Vi leder efter forsvundne børn.
De er blevet fundet, hr.
Farveller.
Så længe de tror, I er forældreløse, giver de ikke op.
Der er kun én udvej. I vil ikke synes om det, men...
...hvad hvis vi får vores forældre tilbage?
-Hvad? -Forældre?
-Hænderne på rattet, tak? -Beklager, men I har dårlige forældre.
Jeg ved, de er foragtelige, men de er de eneste, vi har.
Damen fra hittebarnskontoret sagde,
at hvis vores biologiske forældre vender tilbage, kan vi blive sammen.
Vi skal have dem tilbage.
Vi ved, hvor de skal hen.
Schweitz-stanien.
-"Den, der går op..." -"Kommer ikke ned."
Forsigtig…
Er de spidse hatte ikke pragtfulde?
De pigge tilfører rå kraft til dine mandige fødder.
-Mod eventyr! -Mod eventyr!
Hvordan kan så kloge børn komme fra de to?
Det er darwinisme, ikke?
Skal vi virkelig redde dem?
Willoughby'er?
Jeg elsker din fabrik. Jeg behøver din fabrik.
Giv mig din fabrik!
I aften.
Hejsa, Mel.
Vi skal bygge noget, der kan få os til Schweitz-stanien.
I orden.
-Plan A. -Plan B.
-Gør det. -Gør det.
Det kalder jeg et luftskib.
Godt gået, Barnaby'er.
-Godt luftskib. -Lækkert luftskib.
Til Schweitz-stanien!
Rolig, Ruthsi.
I skal tisse af. Jeg vender tilbage med havregryn.
Ja, havregryn.
Se der. Ruthsi vil hjælpe.
Det er næsten, som om…
De er en familie.
Beregner rute til Schweitz-stanien.
Åh, Schweitz-stanien. Du vil elske det, Ruthsi.
Landet med chokolade, ost og knive.
Hvad?
Tim!
Bliver barnepigen mon sur over, at vi tog luftskibet og hendes telefon?
-Og taske. -Og taske.
Helt sikkert, men vi gjorde os selv forældreløse,
så nu af-forældreløser vi os selv.
Jeg er i live!
Jeg er endelig i live!
Se det her.
Willoughby-børnene fløj øst mod solopgangen,
og jeg nyder bare flyveturen i denne vaffel.
Jeg sagde jo, historien var spændende.
-Når de deres forældre i tide? -Pas. Jeg sidder i en vaffel.
DEN UBESTIGELIGE ALPETOP
Ubestigelige alpetop, siger de.
De kan ikke måle sig med de kærlighedsbjerge, vi har besteget.
Åh, fader. Før mig op i højderne.
Hvad laver I, idioter?
-Mor, min kære! -Hold op med at lave jodle!
Se der. Sne.
SCHWEITZ-STANIEN
Fyld tanken.
-Sukker i røret. -I tanken.
Godmorgen. Vi forhindrer vores forældre i at dræbe sig selv. Farvel.
Ja, fedt.
Fortsæt, skat.
HÄLT! ÜBESTIKELIG!
Meget bedre end at gå.
Barnaby…
Jeg kan vist ikke... mærke min... næse.
Åh nej. Vi er løbet tør for garn.
Jeg kan ikke... strikke.
-Søde moder. -Fader, vi har begået en frygtelig fejl.
Vi må... tage... hjem.
Åh, moder. Du er mit hjem.
Du er ankommet til destinationen.
Der er det.
-De kan være hvor som... -Se der!
Jeg formoder, vores forældre har noget med det at gøre.
De laver virkelig rod.
-Noget udenfor. -Bestemt noget udenfor.
Jamen dog.
Willoughby-rød, menneskelige fibre, silkeblød, fars bjørnedyr.
Jeg kan ikke strikke!
Mors garn!
-Ja! -Nu har vi dem!
Følg efter det garn!
Hold fast, Willoughby'er!
Jeg kan ikke se noget.
Ingen sigtbarhed.
Tag det køligt.
Godt ordspil, Jane.
Åh nej! Vi taber motorkraft.
Hvad er det, Barnaby'er?
-Højde. -Mere regnbue.
Fortsæt.
Hurtigere!
-Regnbue. -Regnbue.
Sømmet i bund!
-Regnbue. -Regnbue.
Regnbue!
Ubestigelig, men ikke ubeflyvelig.
Se!
Garnet fører hen til…
Åh nej.
Det ligner en kirkegård.
Skynd jer!
De skal være her.
Del jer!
-Deler. -Deler.
Træ.
-Træ. -Også her.
-Endnu et træ. -Intet spor af dem.
Det er umuligt!
Vi dør af kulde, hvis vi ikke finder dem.
Jeg kan høre noget.
-Også mig. -Er det "nogen" eller "noget"?
Det er "nogen" og "noget"! Afsted!
Ikke et træ.
Det er forældre!
Deres kys er stadig varmt.
Varmeapparater? Fyr!
Kom så.
Ja!
Vi har forældre.
-En mor. -Og en far.
Børn?
-Er vi hjemme, fattergøje? -Nej, min øjesten.
På en... alpetop.
Vi er kommet for at redde jer.
Redde? Os?
Men hvordan?
-Vi vidste, hvor I var. -Vi sendte jer afsted.
Det forkastelige rejsebureau.
-Brochuren? -Moders garnnøgler!
Var det...
...jer?
Vi ville...
...gøre os forældreløse.
-Men vi tog fejl. -Meget fejl.
Du godeste.
Hør, vi er ikke en perfekt familie.
Vi er ikke engang en god familie.
Men I har brug for os til at komme ned, og når vi er dernede,
har vi brug for jer, så vi kan blive sammen.
I behøver ikke at elske os...
...men vil I være vores forældre igen?
-Vær nu søde. -Vær nu søde.
Åh, fader. Måske tog vi fejl.
Vi kan gøre det bedre.
Skal vi? For kærlighed.
For kærlighed.
Flyt jer!
Se lige den maskine.
Jeg elsker sådan at flyve!
Løb, moder. Løb, så hurtigt du kan.
-Det så jeg ikke komme. -Jeg har ikke min løbekjole med.
-Løft benene. -Nu kommer jeg, fader.
Mod eventyr!
-Moder, hvor har du lært at køre? -Jeg troede, du kørte, skat.
Desværre forblev Willoughby-forældrene helt igennem…
Hvad gør pedalerne?
...fuldstændig utroligt...
...egoistiske.
Milde moster.
Kan de mon overleve det?
Det tror jeg ikke.
Åh nej. Al deres gåpåmod og fantasi...
Det er lige meget, hvor god man er. Verden kan være et ret koldt sted.
Vi må holde os varme.
Tim.
-Den er frossen. -Helt sikkert frossen.
-Varmt. -Få det varmt.
Nej, Barnaby'er. Bliv sammen.
Varmen er væk.
Tim, hvad gør vi nu?
Garnet. Vi fulgte det på vejen op.
-Vi kan følge det ned igen. -Tim!
Kom tilbage! Vi må holde os...
Nej.
Det er håbløst.
Kom tilbage.
Koldt.
-Ikke mere... -Sweater.
Nej.
En sidste hvad-nu-hvis.
-Jeg hørte noget. -Også mig.
Gennem glasset
Over muren
Jane?
Leder efter noget nyt
Vågn op fra drømmen Glem fortiden
For enden af regnbuen står du
Hvad betyder ens navn? Et velkendt afsavn?
Vi spiller alle vores roller I en kasse fuld af huller
Når fremtiden er mistet Og linjerne udvisket
Jeg ved, hvor jeg vil være
Gennem tykt og tyndt Vores fremtid er begyndt
Vi behøver ikke tage afsted
Nu ved jeg besked
Når himlen bliver grå Og tavshed vil opstå
Så var det jeg indså
At jeg vælger dig
Jane?
Og dig
Og også dig, mis
Jeg vælger jer
Tak, Jane.
Tak.
Tragisk.
Men husk, det er en gammeldags historie.
Så den kan ikke ende sådan her, vel?
Ruth?
-Det er en schweizisk gyrokopter. -Der er en dåseåbner!
Sikkert en proptrækker.
Milde marsbar!
Åh, knokkelpjok.
Barnepige?
Hvordan kunne I forlade os?
-Hvordan fandt I os? -Vi fulgte regnbuen ind i stormen.
Og så hørte Ruth din milde røst.
Hørte I min sang?
Det var så smukt.
Jeres forældre må have elsket det. Hvor er de i øvrigt?
Jeg vil fortælle dem, hvor gode I er.
De stjal vores seje luftskib.
Vi har dårlige forældre.
Du mener "havde."
Vi er forældreløse. I virkeligheden.
Hvad?
Ingen forældre.
-Intet hjem -Intet sted at tage hen.
Vi har mistet alt.
Men vi har hinanden.
Hør her. Vi har ført et slikluftskib henover et hav.
Vi besteg det ubestigelige.
-Vi besteg det ikke. -Men det er en god tale.
Så længe vi holder sammen, klarer vi den.
Med eller uden forældre.
-Hvad nu hvis... -Vi blev en familie?
-Hej, mor. -Hej, mor.
Den er jeg frisk på.
Det samme med mig.
-Ja! -Kommandør, få os væk herfra.
Her er for koldt til flæberi.
Super-duper! Ja!
Hvorfor bruger vi ikke helikopteren?
Vi behøver den ikke. Vi er en familie!
Okay, det er lidt underligt. Men vi nåede derhen til sidst.
Gåpåmod, fantasi, håb.
Jeg kan spotte en god historie. De bedste historier er de svære, ikke?
Det er ikke busket.
Det er stadig et overskæg. Vi ved godt, hvad det betyder, ikke?
Det skal ikke være storslået længere, siden det der skete.
Overskæg.
Hvis du spiste dine havregryn, ville du have hår overalt.
Måske vil den hårløse Tim prøve noget nyt.
Jeg kalder det Melanoff-farsbrød.
Åh nej!
-Ruth! -Åh nej!
Se, Tim! Ruth har et kødskæg.
Willoughby.
Se dem lige.
En perfekt uperfekt familie.
Selvom de ikke fik alt, hvad de ønskede, fik de alt, hvad de havde brug for.
Alle har brug for kærlighed.
Selv mig.
Jeg elsker mit overskæg!
Se? De levede lykkeligt til deres dages ende.
Det kan jeg ikke sige om... Du ved.
Åh, lækkermås. Jeg elsker at se verden sammen med dig.
Selv de våde egne.
Intet kan stoppe os fra at gå på eventyr, moder!
Du milde.
ADOPTIONSCERTIFIKAT
Tekster af: Jesper Samson
Hvad? Se ikke sådan på mig. Det er ikke klamt.