Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
Om ni gillar berättelser om familjer som håller ihop,
och älskar varandra i vått och torrt, och där allt slutar lyckligt...
...är det här ingen film för er, förstått?
Det här är min stad. Jag har sett allt.
Se på dem: tråkiga människor som lever tråkiga liv.
Jag dömer ingen.
Jo, det gör jag.
Jag har kikat in i många fönster.
Jag har sett lyckliga familjer, stöttande och harmoniska familjer…
Men de bästa historierna utspelar sig alltid i fönstren där ingen tittar.
Nej, titta ner.
Där bor de, undangömda.
Jag är berättaren, om ni undrar.
Jag är en katt. Bara släpp det.
Familjens historia är konstig.
De lever isolerade från den moderna världen i ett gammalmodigt hem.
Jag visar er runt. Fantastiska råttjaktmarker här.
Med "gammalmodig" menar jag att de har urgamla anor.
En släkt fylld med traditioner, innovationer, kreativitet och mod.
Storheten gick i arv, i likhet med deras mäktiga mustascher,
från generationen till generation till generation...
...ända till den här.
Jag älskar att vara en Willoughby med dig!
Min gullebulle! Jag är så lycklig!
Vi hoppar framåt några månader, då det perfekta äktenskapet producerade...
Ja, ni vet.
-Vad är det där? -Oj.
Jag är din pappa,
och den rara kvinnan du förnedrade med din otäcka födelse är din mamma.
Om du behöver kärlek hoppas jag att du hittar den annorstädes, tack.
Just det, du heter Tim…
...och du är en Willoughby.
Goddag, sir.
Hans kära föräldrar hade ingen kärlek över till Tim.
Allt han fick var ett namn.
Willoughby
Ah, och syskon.
En syster som heter Jane…
Föräldrarna hör dig.
...och tvillingbröder, som båda heter Barnaby. De är läskiga.
-Tack, Barnaby. -Varsågod, Barnaby.
-Varför glor vi på väggen? -För att vi tillhör familjen Willoughby.
Visst, historien om familjen Willoughby är bisarr.
Men allt är inte dåligt. De åt alla måltider tillsammans.
Med "dem" menar jag de här två.
-Du gillar hetta, eller hur? -Inte bara gillar...
...det är så oerkött gott!
De glömde bara att dela med sig till sina barn.
Det blir nog inga rester.
Jag är så hungrig att jag kan äta min egen tunga!
-Jag också. -Vi också.
-Tänk om vi klär ut en Barnaby till mat... -Dålig idé.
Sluta, Jane.
Tänk om jag går...
-Sluta! -Inga tänk om.
Jag vet att ni är hungriga, men en Willoughby tigger inte om mat.
Vi väntar.
Kan vi få mat?
-Mat? -Vi äter dagens mat.
Ni äter gårdagens mat.
Men ni åt ju upp gårdagens mat i går...
...och därför finns ingen mat över till...
Jane!
Jag är mamma. Vem är Jane?
Kallar du din mamma saker och förväntar dig att få mat?
-Nej! -Inte?
Jag menar...jo, mamma.
-Sluta. -Sluta?
Säg inte åt mamma vad hon inte ska göra!
Egoistiska pojke.
-Du har ätit upp allt. -Nej...
Åh, pappsen! Jag kommer att svälta!
Det var den där flickan!
-Hon tog med de små. -De är obehagliga.
Hej, mamma.
Vad gör de här?
-Inget. -Hej då.
-De ska... -...svälta!
-De där barnen är alltid så krävande. -Nej, ingen fara.
Barnabys behöver en tröja.
-En räcker. -Vi gillar en.
-Ni vill ha två. -Sluta.
-Se, jag blir kollrig. -Gräsligt.
Full av koller. Jag kan inte sticka!
-Allting är ditt fel! -Mitt fel?
Du, du propsar på att störa oss med dina infantila krav.
Ner i kolbingen!
Goddag, sir.
Stackars Timothy.
Vilken ruggig plats för en hårlös kille i kortbyxor.
Ibland önskar jag att jag inte var en Willoughby.
En gång var vi suveräna.
Vi var soldater och vetenskapsmän, kungar och filosofer,
upptäcksresande och flygare, konstnärer och poeter.
Vi besteg det obestigbara.
Och vi åt alltid tillsammans, vid matbord, som en familj.
Och varenda Willoughby hade mustasch...
...till och med kvinnorna.
Vi kan bli suveräna igen.
Nej...
Vi ska bli det.
Mot alla odds var barnen Willoughby fortfarande målmedvetna...
-Bra jobbat, Barnaby. -Du med, Barnaby.
Hej då, luftskeppet.
....uppfinningsrika...
...och hoppfulla.
Genom fönstret
Över häcken
Följer regnbågen till...
-Tyst! -Jag kan inte sticka!
Mina drömmars början...
Hon kan inte sticka!
Jag ska bli fri
Om hon tappar en maska...
Jag känner mig yr.
Åh, lilla mamma.
Det är bara att erkänna, familjen Willoughby...
...är inte suverän, och kommer nog aldrig bli det.
Inte utan lite hjälp.
Kanske var det den mörka, stormiga kvällen eller så hade jag sett för mycket,
men jag blev berörd.
Jag vet, berättare ska inte lägga sig i, men bara en liten knuff.
Ett vältajmat...
-Det är nåt där ute. -Definitivt.
-Jane. -Det är nåt där ute.
Det är ett vrål, ett monstervrål.
Rena mysteriet! Det är som i en bok. Kom, Barnabys.
-Dum bok. -Läskig bok.
De är vakna.
Dansa för pappa.
Vad för monster vrålar så där?
Vad läskigt. Är ni rädda?
-För jag är rädd. -Vi kanske inte ska...
Minns ni boken om monster, med tänder och klor och halvätna barn?
Sluta prata.
-Mycket blod, va? -Blod är inte bra.
Jag ska kolla om det är farligt.
Om det är det - spring. Åt olika håll och sicksack.
-Då kan den bara äta en av er. -Vad känner jag?
-Skräck. -Definitivt skräck.
-Glöm inte, tvillingar. Sicksacka. -Sicksack.
Håll er undan, Barnabys.
Jag vet vad ni tänker, för jag tänker exakt samma sak.
Vad är det i lådan? Kan den tömmas så att jag får sitta i den?
Hej, monstret. Jag heter Jane.
Hoppas att du är snäll, för det är vi. Käka inte upp våra ansikten.
Pappa, jag älskar lukten av färskt garn på morgonen.
Är föräldrarna redan uppe? Förkastligt.
Din skördade mustasch blir så fint garn.
Gör det.
-Hur ska jag ta mig förbi...? -Fortsätt.
Jag stickar, du förser. Så är det bara.
Har den alltid…
Du vill väl att mamma ska få garn?
Det måste du. Du gillar ju tröjorna.
Åh, sötis.
Så där ja.
Jane?
Tvillingar?
Gammelfarbror Edmund!
De hör dig!
Inte ett knyst medan mamma och pappa...
Tim!
-Kom hit, monstret. -Jane! Vad har du...
-Där. -Fånga det.
Fånga det.
-Gömmer du en tvättbjörn igen? -Nej.
-Det är nånting! -Är det en "nån" eller ett "ting"?
-Ta det. -Vad är det?
En bebis?
-Sluta klampa! -Jag kan inte sticka!
Var hittade du den?
-I en låda där ute. Hon är föräldralös. -Luktar som en.
-Liknar en. -Har en låda.
Hittevän I en låda helt själv
Varför sjunger du? Vi ska genast bli av med den!
Ge mig den! Ge mig.
Jane, våra föräldrar hatar ju barn, och bebisar är barnsligast av alla barn!
Jag älskar henne, och ingen får ta henne.
-Barnabys, ge mig den. -Ja, Tim.
-Vänta! Barnabys, ge hit mitt hittebarn. -Okej.
-Barnabys, sak! -Förlåt, Tim.
-Hittebarnet. -Ja, Jane.
-Barnabys! -Barnabys!
Barnabys, hittebarnet?
-Stack. -Snabbt.
Va?
Monstret är ute!
Nej!
-Vad är det där? -En bebis.
Inte en till.
-Varför blir det alltid så här? -Föräldrar!
Har ni... Föräldrar! Jag sköter det här.
Plats. Rör inte en enda bebisfena.
Ta bort den!
-Grillad bebis. -Nej!
-Mammas nystan brinner. -Nej.
Ja!
Garnbrännare!
Nej!
Barnabys, ta emot.
Nej!
Nu du, din lilla rackare.
-Det är inte ens en Willoughby. -Är den här din?
-Nej. -Va? Jag har inte...
Du äter vår mat, sover i vår kolbinge,
och nu vill du att vi ska uppfostra ett barn till?
-Han gör alltid så här. -Va?
-Vi har ju försökt allting. -Ignorerat honom.
-Kolbingen. -Försummat honom.
-Kolbingen. -Jag är oskyldig!
-Aldrig lekt med honom. -Kolbingen. Det borde ju ha funkat!
Nej! Inget funkar.
-Jag kan inte sticka! -Åh, mamma lilla.
-Barn... -Jag önskar att vi kunde sparka ut dem.
-Jag sparkar ut er allihop! -Gör det, pappa.
Men mitt hem…
Kom inte tillbaka förrän den där saken är borta!
-Det...är... -Säg det.
-...ert straff! -Ja!
-Allt är ditt fel. -Det är deras fel! Vi borde sparka ut dem.
Hur ska vi återställa huset Willoughbys heder
om vi inte bor i Willoughby-huset?
-Vi måste göra oss av med den. -Nej, Tim!
Prövningen är över. Låt oss återvända hem.
Vänta... Hur?!
Hon behöver ett hem. Om vi inte hjälper henne
är vi lika ruttna som våra föräldrar, som förnedrar namnet Willoughby.
De har förnedrat det så mycket.
Jag vet var det finns ett perfekt hem. Följ efter mig!
-Hej, utsidan. -Ut dit?
Men jag har aldrig varit...
Det kan vara svårt att lämna hemmet för första gången.
Själv var jag bara sex dar gammal när jag stack.
Mina föräldrar slickade bara upp mina ögon och kastade ut mig.
Han klarar sig...kanske.
-Jane! Vart ska vi? -Till slutet av regnbågen.
Slutet av regnbågen? Hur långt är det dit?
Inte så långt. Eller hur, hittevän?
Vänta.
Gå.
Barnabys.
Ursäkta. Släpp fram mig.
Ursäkta.
Jane! Allt folk!
Häråt.
Vänta.
Ja! Där är det.
Jane, jag fick kiss i skorna.
Är vi framme snart?
Inte långt kvar.
Det här är den dåliga delen av stan.
Självlärd.
Har ni sett?
Visst är det underbart?
Det perfekta hemmet.
I gammalmodiga sagor brukar man väl hitta en skatt i slutet av regnbågen?
Inte i den här.
"Tillträde förbjudet"?
Det var ju synd.
-Titta, änder! -Jane.
-Fabrik! -Barnabys.
Nej!
Hej, änder! De är så knubbiga.
Barnabys!
Jane!
En Willoughby gör inte intrång!
Det perfekta hemmet. Ja!
Det är en godisfabrik.
-Så många maskiner. -Så många knappar.
-Spakar. -Knappar.
Under regnbågen
Spinner jag
Ett perfekt hem till min bästa vän
Regnbågsmat?
Stället har allting.
Hallå!
Hittebarnet har ett hem, så vi går hem.
Vi kan inte lämna henne. Det är farligt.
Tänk om det finns...vargar?
Vargar?
Här. Du hittade henne i en låda, vi lämnar henne i en låda.
-Ja, vargar hatar lådor. -Balansen är återställd.
Vänta, Tim.
Tänk om vi skulle ge henne ett namn? Ett fint trestavigt namn som...
Taffeta! T-a-f-f-e...
Hallå!
Hennes namn blir Ruth.
-Ruth? -Ja.
För hon blir föräldralös igen, och vi blir hutlösa och Ruthlösa.
Var hutlös och säg hej då.
Okej.
Åh, Ruth.
Jag vet alltid var jag kan hitta dig: i slutet av regnbågen.
Hemåt.
Jane.
Vem stör mig i mitt arbete?
Vi gör intrång!
Vem...?
Vad är det som ligger i min låda?
"Ruth"?
Du är inget godis.
Vilken makalös mustasch!
Det är ett perfekt hem.
-Jag hoppas att vi gjorde rätt. -Så klart vi gjorde.
En fin man med ett fint hem måste ha en fin familj.
Tänk bara hur lyckligt hittebarnets liv blir.
Åh, jag önskar att vi hade ett sånt hem,
där vi slipper stjäla mat, och ingen ropar: "Håll tyst, Jane."
Vi skulle få äta vid bord som suveräna Willoughbys gjorde förr.
Våra mustascher skulle växa sig långa,
och ingen skulle skickas ner till kolbingen igen...
...förutom när de vill ha kol.
-Jag vill ha en fabrik. -Stor fabrik.
Vänta. Vi kan få allt det där.
Förutom fabriken.
-Hur då? -Tänk om vi kunde bli föräldralösa?
Det är din feltänktaste "tänk om" nånsin. Vi har föräldrar.
-Dåliga. -Hemska.
Men tänk om vi inte hade det?
Som i böckerna: Pollyannas föräldrar dog av kolera.
-Persikokillens åts upp av en flodhäst. -En noshörning, väl?
Tänk hur suverän familjen skulle bli om de försvann.
Jane, föreslår du att vi ska...
...göra oss föräldralösa. Ja!
-Förskräckligt! -Hutlöst.
Nej. Att bli av med ett hittebarn är en sak.
Hur ska vi göra oss av med två lömska vuxna?
Enkelt.
-Nej! -Nej, inte där. Där.
-Nej! -Nej, där.
ERKÄND RESEBYRÅ
Va?
...och dina problem blir ett minne blott. Du kommer älska det.
Ett minne blott?
ÄVENTYRET VÄNTAR!
SE VÄRLDEN! ÄVENTYRSPAKET
Ett vikt och blankt papper?
Vi kan skicka bort dem.
Tänk om vi skulle...
...göra oss föräldralösa?
Ja. Blixtrande idé, Tim.
Hemåt!
Jag älskar den här planen.
Okej, människor, lugna er lite. Bli inte så känsliga.
"Det här är illa." Det är naturligt. Det ger sig.
Barnen behövde ju förändring.
Jag varnade er för att den här historien inte var mysig och gullig...
Oj!
De där saxarna är vassa. Akta ögonen.
Vi knåpar ihop ett mordiskt äventyr
som ger våra lömska föräldrar exakt det de suktar efter:
-Att få vara i fred med sin kärlek! -Just det.
En romantisk resa med dödliga chanser att göra oss föräldralösa.
Om de inte smälter på jordens hetaste platser…
...drunknar de på de våtaste.
Kannibaler ska frossa...
...om de inte fryser fast i glaciäris...
...eller löses upp i syra först.
Björnarna kommer de aldrig undan!
Men annars har vi sparat den farligaste platsen till sist:
Det oklättringsbara berget...
...i Schweizerland.
"Den som tar sig upp, kommer inte ner."
"Den klandervärda resebyrån.
Barn är inte tillåtna."
Skåda.
DEN KLANDERVÄRDA RESEBYRÅN
Vackert.
Va?
DEN KLANDERVÄRDA RESEBYRÅN
-Pappsen. -Ja, gumsan?
Vad är det där?
Vad står det där, pappilapp?
"Se världen."
"Se världen"?
"Upplev äventyr."
Jag som älskar äventyr!
-Och vet du vad, mamma? -Vad, pappsen?
"Barn är inte tillåtna."
Jag skulle älska det.
Dansa hula, min kära.
Du får mig att snurra som en helikopter.
Nej, vänta lite.
Om vi lämnar barnen ensamma här kommer de att förstöra allting.
Men om vi inte lämnade dem ensamma här?
Vi kan skaffa...en barnflicka.
Men är inte bra barnflickor dyra?
Jo, mamma. Så vi anställer en som inte är bra... En billig!
"Mot äventyret." Är de lättlurade eller?
Jag trodde aldrig de skulle gå på det. Gjorde ni?
Du är min musa, gulleplutt.
Det här blir ju en kul körning.
Seså, lyft upp mig.
Lägg mig på sidan.
-Mamma har blivit vän med sin gaffel. -Men pappa.
Vad smidigt.
Mot äventyret!
-Alla fick som de ville. -Mot äventyret!
Så bra.
Jag sa ju att det funkade.
Har de åkt? Vi lyckades!
-Vi... -...är...
...föräldralösa!
Föräldralöst hem
Det här är ditt straff!
Bäste Edmund, njut av väggen.
Willoughby
Timothy, du är mannen i huset.
Ett stort ansvar fordrar en mäktig mustasch.
-Tim. -Tim.
Tim!
Tim?
Tim!
Va? Är det morgon?
-Vi är hungriga. -Inte ätit på timmar.
-Dagar. -Vad blir det?
Jag hör era barnsliga begär, och som mannen i huset...
...ska jag ordna det.
Jag sa ju att det skulle funka.
Låt storheten begynna.
Åh Tim.
Värm er, Willoughbys.
Helt gudomligt.
Middagen är serverad.
En riktig måltid för en riktig familj.
En delikat hummer på en bädd av kol!
Tim, tog du den från väggen?
-Jättegammal hummer. -Gammal mat är den godaste maten.
Jag går nu.
Va?
Skippar du ostbrickan?
Med chark-mus.
-Det här är skumt. -Pass.
Jag äter den.
Va? Hallå!
-Var i Willoughby är ni på väg? -Ut.
Ruth har regnbågsmat och...
Vi har inte gjort oss föräldralösa för att ni ska kunna drulla i väg
och käka tjusig regnbågsmat med era vänner.
Som föräldralös gör jag som jag vill.
-Du får inte. -Det får jag.
-Du ska'nte. -Jag skan!
Nej, du...
Halloj!
-Farlig. -Främling.
Inkräktare.
Var inte rädd, lille orange pojk, för jag är er barnflicka.
Nej, jag bestämmer här.
Jag har läst om barnflickor. Vilken sort?
-Kom du med östan eller västan? -Västan.
-Var är paraplyet? Äter du barn? -Det händer.
-Vad gör du här? -Jag anlitades av era snälla föräldrar.
-Snälla? -Föräldrar?
Jag har inga kvalifikationer, bara ett glatt humör.
Jag tillgodoser alla era barnsliga behov. Jag lagar mat, städar...
Sjunger!
Va? Så du sjunger?
-Ja! Alla barnflickor sjunger. -Jag sjunger också.
-Då kanske vi kan sjunga tillsammans? -Ja.
Kom igen, hörni!
Lita aldrig på en barnflicka.
Det är fantastiskt.
-Lömskt. -Jag älskar det!
-Vad gör hon med Janes skalle? -Den är spetsig, och hon ser yngre ut.
Djävulska tant.
Vi måste skicka i väg henne. Fort.
Hon jobbar för våra föräldrar, och nu har hon hjärntvättat Jane.
Hon ska bort, men hur då?
Kanske funkar det med en annan broschyr.
-Vad sägs om den här? -Den funkar.
Vad i hela Willoughby är det där?
-En tantslunga, Tim. -Tantslunga?
Barnflickan läggs här i tantkoppen.
Spak.
-Barnflicka borta. -Problemet löst.
Det här är...
...en förfärlig idé.
Det är för många spakar.
Tror ni verkligen att hon traskar in här och ploppar ner sig i er tantkopp?
Det här är biblioteket. Tvillingarna snickrar på saker här.
Har ni små svampfrillor gjort den här?
En gungstol?
-Gunga. -Det ser ut som en tantkopp.
Ni är som små Albert Einsteins, fast med knasigare hår.
-Vad heter ni? -Spaken.
-Barnaby. -Och Barnaby.
-Båda två? Okej. -Dra.
-Jag kallar dig för Barnaby A. -Gör det.
-Och dig för Barnaby B. -Spaken.
Jag ser skillnaden nu.
-Jag gillar B. -Jag A.
Jag gillar spakarna. Eller är det "spakorna"?
-Spakar. -Nej, spakor.
Får jag dra?
Kul. Vad gör den här?
Hände inget?
Vem är hungrig?
Inte bra.
Titta så de tuggar mat i munnen och sväljer den.
Spindelben?
Vad har hänt?
-Avundsjuka. -Definitivt.
Ja. Det är en klassisk maktkamp.
Svekfulla Willoughbys.
De är snarare "Vill-ej-bli".
"Vill ej äta Tims mat."
Hej, Tim.
Jag vet att du saknar dina gammalmodiga föräldrar.
Det är jobbigt med förändringar. Jag vet.
Jag tror...att du bara behöver mat.
-Nej! -Kom igen nu.
Få lite havregrynsgröt i spindelbenen.
Du måste smaka, Tim. Så gott.
Mycket bättre än vägghummer.
En Willoughby äter inte havregrynsgröt.
Jag vet att du klarar det, Spindelben. Ät nu.
Nej, tack.
Ät.
Nej.
-Ät. -Nej.
-Sluta. Ge dig. -Ge dig själv!
-Ät! -Nej!
Om du förolämpar min gröt, förolämpar du mig.
Jag har inget annat val än att sätta dig i...
Kolbingen?!
Jag tänkte säga "timeout".
Typ: "Jag har inget annat val än att sätta dig i timeout"?
Varför skickade dina föräldrar ner dig till kolbingen?
-För mina barnsliga behov. -Som mat.
-Tröjor. -Kärlek.
Tog hem ett hittebarn.
-Tog ni hem ett hittebarn? -Ja, det gjorde vi.
Men hon var bebis, och de är ju allra barnsligast, så...
-Vi dumpade henne. -Va? Backa misshandelsbandet.
Var dumpar man en bebis?
Det perfekta hemmet.
Det är det värsta hemmet nånsin.
Stackars hittebarn.
Vi borde inte tränga oss på och störa den mäktiga mannens arbete.
Vilken mäktig man?
Vem stör mig i mitt arbete?
Vänta lite. Finns kommendör Melanoff på riktigt?
-Ja. -Men oj, det var...
...ett djärvt modeval.
-Går du klädd så där varje dag? -Jag...
-Är det godismedaljer? -Kanske det...
-Får Ruth komma ut? -Nej! Ge er av.
Hallå, var är hittebarnet, godisgubbe?
Nej!
-Bebisen! -Ruth.
-Fabrik! -Fabrik!
Tjoho!
-Får jag känna på din mustasch? -Va?
Bebisen!
-Ruth! -Var är hon?
Det var inte bra.
Där! Vi måste dit innan hon får en sockerchock.
Nej! Inte nu igen! Hörni, inkräktare!
Stanna.
Ja, du store man.
Åh, bebisen. Nej.
Åh nej!
Nötter och nougater!
Tjolahopp!
Inte godiskrossen!
Ruth!
Jag har dig!
-Vad spännande. -Vänta, vi skulle stanna kvar här.
-Ruth. -Hörru, damen med burret!
Ge tillbaka mitt barn.
Ditt barn? Skulle inte tro det, godisgubben.
En barnflicka vet saker,
som att de här stackars ungarna lämnade en bebis på din trapp.
Vänta, är ni änglarna som tog henne till mig?
-Kanske det. -De är inga änglar direkt.
Ojdå.
Vad matar du henne med?
Godis!
Jag är kommendör Melanoff och jag bor i nöjenas land!
En tavla som rör sig?
Hur fick de in de små människorna i lådan?
Ruth gillar det, eller hur?
-Du gillar gröt. -Alla barn älskar gröt.
Så du är den riktiga kommendör Melanoff? Du är berömd.
Ja, kanske det.
Jag tillverkar varenda godisbit själv.
-Bor du här ensam eller...? -Ja. Eller jag gjorde det.
Tills Ruth flyttade in, och hon behöver mängder av uppmärksamhet.
Så klart hon gör. Visst gör du, lillgumman?
Hur kan nåt så litet göra så mycket bajs?
-Jag har inte sovit på nio dygn. -Det förklarar en hel del.
-Jag ringde Barnväktarna för att få hjälp. -Barnväktarna? Nej.
-Du borde inte ha ringt dem. -Alltså...
-"Hitta ett försvunnet barn så ring..." -Oj oj...
Nej! Att ge ett barn till dem är som att låsa in en valp i en bur.
Kära nån. Jag älskar ju valpar.
Tur att jag la på, då.
-Jaså, gjorde du? -Du förstår...
Jag har fäst mig vid hennes barnsliga behov.
Jag vill att hon ska stanna.
Okej, men fabriken är inte barnsäkrad.
Hon kan inte bara äta godis resten av livet.
Rätt som det är ska hon plugga på universitet.
Hon kanske blir läkare, eller kanske skriver nästa Moby Dick...
...målar nästa Mona Lisa eller flyger till månen.
Hon kan bli nästa president.
Då måste du gå till Vita huset och...
...kanske inte ha på dig godisuniform? Den är lite för mycket.
Det låter...fint.
Det är dags för den här godismannen att bli en familjefar...
...som tillverkar godis.
Om du behöver hjälp vet du vem du ska ringa.
Ja, till Barnväktarna.
Va? Nej, Spindelben.
Du kan ringa mig. Jag är ju barnflicka.
Det ska jag.
-Skriv in ditt nummer. -Om du behöver en godisfabrik...
Ja! Det perfekta hemmet.
Ni Willoughbys är underbara.
Här, grabben. Ta emot.
-Är det en kram? -Jag vet inte, men jag gillar det.
Tyvärr skulle barnen Willoughby snart få den oroväckande nyheten
att deras föräldrar fortfarande levde.
DEN KLANDERVÄRDA RESEBYRÅN
VULKANÖ
Det sägs att kärleken övervinner allt. Det gäller de här två.
FRÄTANDE VARM KÄLLA
Ja!
Hur många liv har de här katterna?
Åh pappsen, vad jag älskar att äventyra med dig.
Mygga.
Mamma, jag är rädd för att vårt äventyr snart är över.
Vi är panka.
-Betyder det att vi måste… -Åka hem? Ja, tyvärr.
Menar du tillbaka till det där uråldriga huset?
Ja.
Om det ändå fanns nåt sätt vi kunde överbrygga tid och rum och sälja det.
Ni kan alltid använda internet.
-Inre...? -Nät?
Se här.
Gamla hus kan ge bra med pengar.
Oj.
Pirayor!
-Vad i hela världen är det här? -Så många bilder.
Åh, jag fattar.
RING MÄKLARE
Irene Hem.
Hallå, vi vill sälja vårt gammalmodiga hus.
-Fort. Säg "fort". -Omedelbart, ja.
Åker en buss
Som tar oss hem
Under mitt säte fanns tuggummi
Se på vår värld
Glida förbi
Att tugga tuggummit gör mig sjuk
Gammalt tuggummi är ett hemskt sätt att dö
-Det var kul att vara ute. -Roligt att du hade kul.
Kommendören messar visst redan.
Barnflickan.
Va? Pappa?
...vad du vill.
"Svep för att låsa upp."
Okej, visst.
Varför går det inte?
MEDDELANDEN MF WILLOW-BEES
Ja!
Barnflickan, vi ska sälja huset.
Hon jobbar för våra livs levande föräldrar!
Tim, nu är du konstig.
-Jaså, är jag det? -Vi ska sälja huset.
-Du kan göra vad du vill med barnen. -Säg det, pappa.
Nej.
Jo.
Och här är vad barnflickan svarade.
"Och gällande barnen ska jag ta hand om dem!"
Vill du bli "omhändertagen"?
Nej.
Åh nej.
Pengar!
En till inkräktare.
Pengar.
Halloj!
Öppen visning i morgon. Jag ska sälja ert hus!
Pengar!
Nej, det kan du glömma.
Vem kan sova en sån här natt?
Jag kan, för jag sover alltid gott.
Men inte Willoughby-ungarna.
Kör.
0-0-0-0-0.
Barnväktarna.
Hallå. Jag är föräldralös och behöver er hjälp.
Jag vill rapportera en elak barnflicka.
Oj oj.
Plingplong, huset är öppet!
Köp det.
Likt små råttor som närmar sig en fälla,
kommer de hoppfulla människorna hamna mitt i Willoughby-kriget.
Varmt.
Utsökt...
TILL SALU - SÅLD
-Nej! -Eld!
-Hej. -Hej.
-Ja! -Hjälp?
Värsta visningen.
Nedrans.
Bra jobbat, Willoughbys. I dag har vi räddat vårt hem.
TUTA OM DU ÄLSKAR FAMILJEN
Willoughby-barnen försvarade tappert sitt hem.
-Vart ska ni? -Men de rådde inte på det här.
Välkomna.
Den här vägen.
Har ni sett det huset?
Den perfekta familjen.
Familjen är perfekt!
Det är det här vi har drömt om.
Det ser ut som vårt hem.
Hem!
Lömska. Kör!
Här får mina rosor plats.
Storasyrran, jag älskar dig så mycket.
Jag älskar dig, lillbrorsan.
-Vi älskar er också, ungar. -Ja!
Jag känner pirret av familjeglädje!
Det här huset är underbart!
Underbart!
Vi kan hänga upp alla familjefoton här.
Vi skulle trivas så bra här.
Vi bara måste köpa det här huset.
-Vi är suveräna. -Men de är perfekta.
Kom!
Det är som Willoughby-massakern 1775!
Inkräktare!
Det är hemsökt!
Jag älskar er!
Nåt skrämde den perfekta familjen.
-Monster. -Definitivt ett monster.
-Vi kollar. -Jane! Stopp!
Vad har hänt med biblioteket?
-Jag är rädd. -Definitivt rädd.
Vad i hela Willoughby?
Jag är Willoughby-monstret!
Kom till mitt hem, så att jag får hålla fest.
Ät en Barnaby!
-Sicksack. -Sicksack.
Lämna mig så blir du fri, såvida du inte är en Willoughby!
-Sicksack. -Det hjälper inte.
Jag är en Willoughby.
Det säger du?
Då är det väl lugnt...
...Spindelben.
-Barnflickan? -Jag står till de små barnens tjänst.
-Jag visste att du var snäll. -Gummiarmar.
-Men jag låste in dig i ditt rum. -Snälla, Tim.
Barnflickor kan dyrka upp lås.
Jag grejade hela natten för att hjälpa till.
Hjälpa våra föräldrar? Vi kan inte lita på henne.
Minns du det här?
"Och gällande barnen så ska jag ta hand om dem."
Varför låter du så elak? Hör hur jag låter, okej?
"Och gällande barnen, så kan jag ta hand om dem."
När du låter så där vill jag bli omhändertagen.
Tim, dina föräldrar anlitade mig, men min uppgift är att sköta om er.
Jag borde ha sagt att de tänkte sälja huset.
Förlåt mig...
...men jag ville inte krossa era knasiga små hjärtan.
-Tack så jättemycket! -Självklart, lilla gumman.
-Vill krama. -Kramis.
Kom hit, era svampfrillor.
-Krama oss. -Med alla sex armar.
Tim, hur är det?
Tack.
Åh, Spindelben...
Va?
Barnväktarna är på plats. Enhet fyra...
-Barnväktarna? Vi måste gå nu! -Inga barn in eller ut.
Skynda er. Håll er nära mig.
-Vart ska vi? -Bakdörren.
-Nej, följ med mig. -Vad är det som händer?
Ingen fara. Följ med. Ingen panik.
Vi har skäl att tro att en elak barnflicka gömmer föräldralösa barn.
Föräldralösa?
Som en Willoughby beordrar jag er att lämna vårt hus.
-Du är den föräldralösa. -Ja.
Nej, de har föräldrar. Lämna dem i fred.
Linda?
Är det du?
-Ja. -Linda?
Men jag är barnflicka nu.
Har du toalettpapper på dig nu igen?
Ja, det har jag, men...
Du ser så larvig ut.
Det är bara en dräkt.
En gång föräldralös, alltid föräldralös.
Är du föräldralös?
Nej. Jag menar, jag har varit det...
Ja, det är jag.
Vi försökte hitta ett hem, men ingen ville ha henne.
-Det är inte sant. Vi vill ha henne. -Du hör? De vill ha mig.
Men Linda...
Jag vill rapportera en elak barnflicka. Vi vill inte ha henne.
Tim?
-Var det du? Din röst? -Tim.
-Hur kunde du? -Nej...
Barn kan vara så grymma.
-Jag menade inte... -Jo.
-Jag försökte vara en bra barnflicka. -Men du...
...behövs inte längre här.
-Nej, vi behöver dig. -Gå, innan barnen sårar dig ännu mer.
Nej, snälla!
Jane.
-Det här är ditt fel. -Det var inte meningen...
Du ljög, fick mig att ge upp Ruth...
-Det var föräldrarna. -Du ska alltid bossa över mig.
Du är en elak, mustaschlös, kortbyxad...
Bråkiga barn måste hållas isär...
Ni får inte!
-...för ert eget bästa. -Nej!
Ni ska få ordinära barndomsupplevelser.
Hem ska väljas och skolor ska utses.
Tills era biologiska föräldrar återvänder är ni officiellt föräldralösa.
-Nej! -Ha en trevlig barndom.
Sluta! Jag vill inte åka.
Hjälp!
Jag vill inte åka. Släpp ut mig!
-Tim? -Jane?
Ni får inte göra så.
Alla barn omhändertagna och skyddade. Bra jobbat, gänget.
Dessa stackars barn.
Ensamma, utspridda, vilsna.
Lite som jag, faktiskt.
Barnabys fick ett modernt hem.
Uppkopplade mot nätet, fylldes deras små hjärnorna med…
Ja, ni har ju varit på nätet själva.
I Janes hem trodde man på musikens helande kraft…
Går det bra, gumman?
...men Jane sjöng inte längre.
Hennes "tänk om" ett minne blott.
NY KATTDOFT
Tim kämpade emot
och rymde från snälla familjer som familjen Wilson...
...Walter...
...Waddington.
Han längtade till sitt gammelmodiga Willoughby-liv.
SÅLD
Såld?
Åh nej!
Men det var borta.
Inget hem, ingen familj.
Nån måste ta hand om honom.
Det här är enhet tre. Vi har honom.
Det är hårt där ute i stan.
Ibland är man katten, ibland råttan.
Men han har en låda.
KATTHUND-BUSSEN
Visst, det är lite tungt, men ni vet...
Barnflickan flydde med svansen mellan benen.
Bort från sitt förflutna. Blicka aldrig tillbaka.
Men det är ingens fel, egentligen.
Okej, jag stoppar väl bussen.
Nöjda nu?
Släpp ut mig!
Vad i hela Willoughby?
Kul, va? Spännande.
BARNVÄKTARNA VI RÄTTAR TILL ERA FEL
Dags för gröt.
Inte hungrig.
Det tror jag att du är, Spindelben.
Va?
Du är väl sugen på...
...frihet?
Barnflickan?
Kalla mig Phil. Hoppa in i grötvagnen.
Jag fritar dig.
Jag förtjänar inte något fritagande.
Lämna mig, Phil...
...åt min kortbyxade ångest.
Ett snyftkalas?
Jag fick ingen inbjudan.
Visst, du klantade dig.
Och jag med.
Jag lämnade er ensamma.
Jag smet.
Men jag kom tillbaka och jag tänker inte gå utan en Willoughby.
Jag är bara en "Vill-ej-bli".
Jag ville bara bli en suverän Willoughby med en suverän familj.
-Är Jane inte suverän? -Nej.
Är Barnaby A inte suverän? Är Barnaby B inte det?
-Är du inte suverän? -Okej, jag fattar. Sluta!
Du, Spindelben, du har en familj.
De behöver dig.
Och du behöver dem.
Mitt skallskydd.
Vi drar härifrån och gör nåt suveränt, bro-bro.
Låt oss draga, broder-broder.
Jag beundrar ditt mod, men det är vansinnigt.
Nästan framme.
Jag menar...
Jag ska bara rasta gröten.
Gröten älskar promenader.
Kom nu, gröten.
Har du en föräldralös i vagnen?
Phil?
Föräldralös i en grötvagn? Jag har aldrig hört på maken.
Det är helt befängt.
Nej, rör den inte.
Titta inte där inne.
Oj, min rygg!
Hur vågar du?
Tror du att havre växer på fält, Phil?
Vet du hur länge vi måste blöta havren så att vi inte kväver ett barn?
Kod blå! Hon är ingen riktig Phil!
Det är Linda.
Stanna där, fejk-Phil!
-Barnflickan! -Tim?
-Hon stjäl en föräldralös. -Han är inte föräldralös.
Och hon är ingen Linda.
Jag är Phil.
Fel Phil!
BARNVÄKTARNA
Där är den!
Hon kommer undan. Stanna, Linda!
Klart att Phil har en schyst bli.
Grinden!
Strunt i grinden! Phil är inget får.
Vi har historier om folk i väldigt olika…
Det är fint att se Linda ta initiativ.
...och väcka andra. Stanna kvar.
I kväll flydde en spinkig pojke från ett ungdomshem. Jakten efter..
Tim var i en låda.
Barnabys, ni måste hjälpa mig.
-Okej, Tim. -Ja, Tim.
Kom.
-Nej. -Nej?
Vadå "nej"? Vi har bråttom.
Ingen brådska. Vi har trummor.
Snälla. Vi är inga Willoughbys utan dina "tänk om".
Tänk om...
...jag skulle säga...
...att jag ber om...
....förlåtelse?
-Tänk om du gjorde det? -Tänk om du skulle förlåta mig?
Tänk om du slutar säga åt mig vad jag ska göra?
Tänk om du slutar ställa till det så jag hamnar i kolbingen,
medan du får leka med hittebarn och äta köttfärs?
-Jag förlåter dig. -Va?
Tim ber om ursäkt Han hade fel
Om alla de saker jag listade
Vi är BV. Öppna dörren.
Dags att gå.
-Vad vill ni? -Vi letar efter försvunna barn.
De har hittats.
Hej då.
Om de tror att ni är föräldralösa ger de aldrig upp.
Det finns bara en lösning. Ni kommer inte att gilla den, men...
...tänk om vi skulle hämta våra föräldrar?
-Va? -Föräldrar?
-Händerna på ratten, tack. -Förlåt, men ni har dåliga föräldrar.
Ja, de är förkastliga, men de är de enda vi har.
Barnväktartanten sa att om våra föräldrar återvänder, så får vi bo tillsammans.
Så vi måste hitta dem.
Ja, vi vet ju vart de ska.
Schweizerland.
-"Den som tar sig upp..." -"...kommer inte ner."
Försiktigt.
Visst är de spetsiga hattarna snygga, snuttan?
De här ringbultarna gör dina manliga fötter så biffiga.
Mot äventyret!
Hur kunde de smarta barnen komma från dem?
Alltså, det är ju darwinismens verk.
Måste vi verkligen rädda dem?
Willoughbys?
Jag älskar din fabrik. Jag behöver din fabrik.
Ge mig din fabrik!
I kväll.
Hej, Mel.
Vi måste bygga nåt som tar oss till Schweizerland.
Okej.
-Plan A. -Plan B.
Kör.
Det där kallar jag ett luftskepp.
Snyggt jobbat, Barnabys.
-Gott luftskepp. -Smarrigt.
Mot Schweizerland!
Försiktigt, Ruth.
Gå och kissa. Jag är snart tillbaka med gröten.
Ja, gröten.
Titta, Ruth vill hjälpa till.
Det är nästan som att...
...de är en familj.
Startar vägvisning till Schweizerland.
Åh, Schweizerland! Du kommer stortrivas där, Ruth.
Ett land med choklad, ost och knivar.
Va?
Tim!
Blir barnflickan arg för att vi smet och stal hennes telefon?
Och väska.
Helt säkert, men vi gjorde oss föräldralösa,
och vi ska göra det ogjort.
Jag lever!
Äntligen lever jag!
Kolla!
Medan barnen Willoughby flög österut mot soluppgången
hängde jag på i den här struten. Jag sa ju att det skulle bli spännande.
Hittar de föräldrarna i tid? Vet inte. Jag sitter i en strut.
DE OKLÄTTRINGSBARA BERGEN
Oklättringsbara alper, säger de.
De kan inte mäta sig med de berg av kärlek som vi har bestigit, mamma.
Åh, pappsen...
...ta mig till högsta toppen.
Vad håller ni på med, idioter?
Lilla mamma!
Sluta joddla!
Men ojdå, snö.
SCHWEIZERLAND
Fyll på, brorsan.
-Socker i röret. -I tanken.
God morgon. Vi ska hindra våra föräldrar från att ta livet av sig. Hej då.
Ja! Najs...
Fortsätt, älskling.
STOPP OKLÄTTRINGSBART
Mycket bättre än att gå.
Barnaby…
Jag kan nog inte ens känna...min näsa.
Åh nej, vi har slut på garn.
Jag kan inte...sticka.
-Åh, mamsen. -Åh, pappsen.
Vi har begått ett fruktansvärt misstag.
Vi måste åka hem.
Åh mamma, du är mitt hem.
Du har nått din destination.
Där är det.
-De kan vara var som helst på... -Där! Kolla!
Jag misstänker att våra föräldrar är inblandade.
De rör alltid till det.
-Det är nåt utanför. -Definitivt nåt utanför.
Nämen titta.
Willoughby-rött, människofibrer,
silkeslent...
...pappas trögkrypare.
Jag kan inte sticka!
Mammas garn!
-Ja! -Snart har vi dem!
Följ garnet!
Håll i er!
Jag ser inte ett skvatt!
Sikten är noll.
Ta det isigt.
Fyndigt, Jane.
Åh nej, vi tappar kraft!
-Barnabys, vad händer? -Höjden.
-Mer regnbåge! -Fortsätt köra.
Snabbare, killar!
-Regnbåge. -Regnbåge.
Plattan i mattan.
-Regnbåge. -Regnbåge.
Regnbåge!
Oklättringsbart, men inte oflygningsbart.
Titta!
Garnet leder rakt mot…
Åh nej.
Det ser ut som ett fält med gravar.
Skynda!
De måste vara här.
-Vi delar på oss! -Delar.
Ett träd.
-Träd. -Träd här också.
-Ett till träd. -Kan inte se dem.
Det här är inte möjligt!
Vi fryser till is om vi inte hittar dem.
-Jag hör nånting. -Definitivt nånting.
"Nån" eller "ting"?
Det är både nån och ting! Kom!
Inget träd.
Det är föräldrar!
Deras kyss är varm.
Värmare? Kör!
Kom igen.
Ja!
Vi har föräldrar.
-En mamma. -Och en pappa.
Barn?
Pappilapp, är vi hemma igen?
Nej, min kära.
På en...alp.
Vi kom hit för att rädda er.
Rädda?
-Oss? -Men hur då?
-Vi visste er rutt. -Vi skickade i väg er.
Den klandervärda resebyrån.
-Broschyren? -Mammas nystan! Var det här...
...ert verk?
Vi ville...
...bli föräldralösa.
-Men vi tänkte fel. -Väldigt fel.
Du milde.
Hörni, vi är ingen perfekt familj. Vi är inte ens en bra familj.
Men ni behöver oss för att komma ner,
och när vi väl är nere behöver vi er för att kunna hålla ihop familjen.
Ni behöver inte älska oss...
...men vill ni vara våra föräldrar...
...igen?
-Snälla? -Snälla?
Åh pappa, vi kanske har gjort fel.
Vi kan bättre.
-Ska vi det? För kärlekens skull. -För kärleken.
Ur vägen!
Har du sett på maken till maskin!
Åh, jag som älskar att flyga!
Spring, mamma. Spring så fort du kan.
-Oväntat. -Jag tog inte med löparklänningen.
-Upp med benen! -Här kommer jag, pappa.
Mot äventyret!
-Mamma, var har du lärt dig köra? -Jag trodde att du körde.
Olyckligtvis var föräldrarna Willoughby fortfarande…
Vad är pedalerna till för?
...makalöst och obeskrivligt...
...själviska.
Ojsan.
Tror ni att de överlevde det där?
Det tror jag nog inte.
Åh, nej. All målmedvetenhet och uppfinningsrikedom...
Det kvittar hur duktig man är, eller hur? Det kan blåsa rätt snålt här i världen.
-Vi måste hålla oss varma. -Åh, Tim.
-Den har frusit. -Definitivt frusit.
-Värme. -Fixa värme.
Nej, håll ihop!
Värmen slocknade.
Tim, hur ska vi göra nu?
Garnet! Vi följde det hit upp.
-Vi kan följa det ner igen. -Tim!
Kom tillbaka, snälla! Vi måste hålla...
Nej.
Det är hopplöst.
Kom tillbaka.
Kallt.
-Ingen mer... -...tröja.
Nej.
En sista "tänk om".
-Jag hör nåt. -Jag också.
Genom fönstret
Över muren
Jane?
Hoppas nåt händer nu
Drömmen är slut Glöm allt från förut
Vid regnbågens slut finns du
Vad är ett namn En svängig refräng?
Alla spelar en roll I en låda med hål
Ingen framtid finns kvar För det gick för långt
Men jag vet var jag ska va'
Det går upp, det går ner Men jag är kvar som du ser
Så säg inte hej då För jag börjar förstå
Att när himlen blir grå Saknar vi ord ändå
Och hur det än går
Väljer jag dig
Jane?
Och dig.
Och dig med, katten.
Jag väljer er
Tack, Jane.
Tack.
Tragiskt.
Men kom ihåg, det här är en gammalmodig berättelse.
Och då får det inte sluta så här, eller hur?
Ruth?
-En schweizisk gyrokopter. -Med en burköppnare!
Det är nog en korkskruv.
Slickespinn!
Åh, Spindelben!
Barnflickan?
Ni smet, efter allt som har hänt!
-Men hur hittade ni oss? -Vi följde regnbågen in i stormen.
Sen hörde Ruth din lilla trudelutt.
Hörde ni min sång?
Den var så vacker, Jane.
Dina föräldrar tyckte säkert om den. På tal om dem, var är de?
Jag ska säga vilka fina barn de har.
-De stal vårt läckra luftskepp. -Vi har så elaka föräldrar.
Du menar "hade".
Vi är föräldralösa...på riktigt.
Va?
Inga föräldrar.
-Inget hem. -Ingenstans att ta vägen.
Vi har förlorat allt.
Men vi har varandra.
Hörni, vi har seglat ett luftskepp av godis över ett hav.
Och besteg det obestigbara.
-Vi besteg det inte. -Men det är ett fint tal.
Så länge vi håller ihop klarar vi oss...
...med eller utan föräldrar.
-Tänk om... -...vi kan bli en familj?
Hej, mamma.
Gärna det!
Tjolahej, detsamma för mig!
-Ja! -Kommendör, ta oss härifrån.
Det är för kallt för mys.
Tippetitopp! Ja!
Varför använder vi inte helikoptern?
Vi behöver inga helikoptrar. Vi är ju en familj!
Visst, det är lite udda men vi nådde fram till slut.
Målmedvetenhet, uppfinningsrikedom, hopp.
Jag sa ju att det var en bra historia.
De bästa historierna är jobbiga, vet ni.
Den är inte så yvig.
Men det är en mustasch. Jag tror vi vet vad det betyder, Tim.
Vi har skrotat "suverän" sen det där hände.
Mustasch.
Om du åt din gröt, Tim, hade du haft gott om hår överallt.
Hårlöse Tim kanske vill ha nåt nytt.
Jag kallar det Melanoffs köttkloss.
-Ruth! -Nej!
Kolla, Tim! Ruth har en köttmustasch.
Willoughby.
Se på dem...
En perfekt familj med fel och brister.
Även om de inte fick allt de ville ha...
...fick de det de behövde. Vi behöver väl alla kärlek?
Till och med jag.
Jag älskar min mustasch!
Ser ni? De levde lyckliga i alla sina dar.
Det är mer än jag kan säga om...
...ja, ni vet.
Åh, mumsmums.
Det är så underbart se världen ihop med dig, även de blöta delarna.
Inget ska få hindra oss från att äventyra!
Ojdå.
ADOPTIONSINTYG TIM, JANE, BARNABY A, BARNABY B
AV KOMMENDÖR MELANOFF OCH LINDA
Undertexter: Dann Ling
Vadå? Glo inte på mig så där. Det är inte äckligt.
Det är så jag tvättar mig...
...överallt.