Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Forskellige verdener og kulturer.
Alle mikset sammen i ghettoen.
Hvor kun latter gør livet tåleligt.
Ægte hustlere klarer også politiet.
Det er der, swag kommer fra.
Ligesom dine brødre, din frygt, din uddannelse og din død.
Og det gør også han, der giver os lykke i den reneste form.
Giv en hånd til min bror Thiago Ventura.
Lad mig høre noget larm!
Ghettoen er repræsenteret!
Sådan!
Lav noget larm, Brasilien!
Fra Taboão da Serra til hele verden. Sid ned, venner.
Velkommen til min tredje comedy-special.
Den første, Isso é Tudo Que Eu Tenho,
handlede om standuppens betydning for mit liv.
Den anden, Só Agradece,
handlede om, hvad standup har givet mig.
Og den tredje, POKAS,
handler om livssynet, der har fået mig hertil.
Hvis I ved, hvad pokas er, så sig: "Mig".
Mig!
Det er vildt.
Mange fra ghettoen ved, hvad det er.
Men samtidig tænker mange af jer: "Nej."
-Det står for pokas... -...ideia.
Og pokas ideia er pokas ideia, uanset hvor man er.
Nu siger jeg et ord,
og hvis I finder det pokas ideia,
svarer I alle: "Pokas." Okay? Lad os gøre det.
-Voldtægtsforbrydere. -Pokas.
Folk, der skyder alle på en skole?
Pokas.
Folk, der vil smage jeres Yakult?
Pokas.
Reaktionen på Yakulten var højere end på voldtægtsforbryderen.
Og det viser, at vores land har principper.
Det er okay at voldtage, men hold nallerne fra folks mælkesyrebakterier.
Da mine videoer først blev virale,
bestod 70% af mit publikum af fyre.
Kun 30% var piger. Men i dag
består det 50% af fyre
og 50% af kvindelige ballademagere.
De piger, der følger mig, er min type.
De finder sig ikke i noget pis og siger, hvad de mener.
Det stemmer.
De er superseje.
Forleden tjekkede jeg min YouTube-kanal.
En fyr havde skrevet:
"Du har ikke været sjov i to år."
En pige svarede: "Så meld dig dog fra, og skrid ad helvede til."
Det kalder jeg støtte!
Jeg har én til pigerne.
Er det pokas, hvis en pige,
som siger, hun er din ven,
lægger an på din eks, efter I har slået op?
Pokas!
Lige til at rive håret ud af hovedet over.
Piger fra Taboão da Serra siger: "Du er skør!"
Folk, der lægger an på ens fyr eller dame?
Pokas!
Folk med dårlig ånde, der taler for tæt på?
Pokas!
De brænder ens øjenvipper af.
Det var sådan, øjenbetændelse begyndte.
Vedkommendes øje havde det fint.
Han fik noget i det og sagde: "Pust."
Syv dages sygeorlov.
Jeg har en veninde, Eliane, som har virkelig dårlig ånde.
Jeg sagde til hendes veninde Virginia:
"Fortæl Eliane, at hun har dårlig ånde.
Jeg vil ikke tale med én, der konstant prutter mig i ansigtet."
Hun sagde: "Det er ikke så slemt."
Jeg sagde: "Er du gal?
Når hun taler udendørs, slukker gadelygterne."
Hun sagde: "Thiago, hun er religiøs, hun bliver ked af det."
"Okay. Fint nok."
Hun ankom, og jeg stak fingeren i røven.
Hun sagde: "Thiago." "Hej. Hvordan går det?"
Virginia spurgte: "Hvad laver du?"
Jeg sagde: "Hvis jeg skal lugte lort, foretrækker jeg mit eget."
Vi tager én til.
Er korrupte strømere pokas eller ej?
Pokas.
Bøller, der føler sig seje
og ikke indser, at de blot fremmer vold?
Pokas.
Ildelugtende folk, der krammer én?
Pokas.
Skrid ad helvede til!
Folk med stinkende armhuler
kan ikke finde ud af at holde armene nede,
nærme sig én i taljehøjde, give en krammer og så bakke væk.
Nej. De åbner deres djævlevinger sådan her,
hvorefter de parkerer deres armhule på ens skulder,
som om det var det perfekte hvilested.
Så kommer den ætsende juice
direkte fra djævelens urinrør
og korroderer ens hættetrøje.
Man ankommer i en trøje og tager hjem i en tanktop.
Hvis I har en ven, der stinker, skal I fortælle ham det.
Jeg havde engang det problem: "Afonso...
Vores stinkende ven kommer." Hør jer lige!
Hør, hvad I griner af!
"Han kommer nu. Kan du ikke sige det?
Han er mest din ven."
Afonso ser på mig: "Thiago…
Han stinker!" "Ja, han gør sgu.
Sidst, han kom hjem til mig, skrællede tapetet af.
Han sov på sofaen: Den vågnede og kastede puder op."
Jeg spurgte: "Kan jeg sige det?"
Afonso sagde: "Hvordan?"
"Jeg går bare hen og siger: 'Min ven...
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det, men…
...du har noget dødt indeni dig.'"
Han sagde: "Er du skør?
Så taler folk aldrig til dig igen."
Det stemmer. Jeg havde en ven med farvede armhuler.
I ved godt de gule armhuler?
Hvis han havde en hvid T-shirt på,
blev hans armhuler straks gule. Det har jeg aldrig forstået.
Hvordan kan man svede ramen
og ikke tage på hospitalet for at se,
hvorfor man har bikuber under armene?
Man skal sprøjte Dove på, ikke energidrikke.
Ingen fortalte ham, han havde gule armhuler, så det gjorde livet.
Han gik i kirke med Bibelen under sin gule armhule.
Børnene på min gade sagde, at i den Bibel døde Jesus i Genesis.
Lad os tage én til.
Én til.
Folk, der låner penge og ikke betaler tilbage?
Pokas.
Folk, der låner tøj og beholder det?
Pokas.
Folk, man har sex med for første gang,
som bruger uforståelig slang?
Pikken skal være hård og fissen våd, men det var de ikke.
Pokas!
Det er måske mere min ting end jeres.
Men helt ærligt. Samlejet gik som smurt,
og pludselig sagde hun: "Knep mig."
"Det gør jeg allerede!"
"Bliv ved." "Men jeg er jo ikke stoppet!"
Så sagde hun noget, så jeg måtte stoppe.
Hun sagde: "Ja, sådan.
Det er godt!
Stik slanten ind!"
Jeg sagde: "Hvad?
Stik hvad ind, min engel?"
Hun sagde: "Giv mig den slante!"
Jeg sagde: "Hvilken slante?"
"Den store slante, du har!"
Jeg sagde: "Store slante?"
Jeg troede, det var en hund.
Jeg sagde: "Slante!"
"Hvad fanden er en slante?"
"Den ting i din hånd." Jeg sagde: "Det er en pik!
En pik er en pik, en slante er en slante!"
Min pik så på mig og sagde: "Jeg vil ikke kaldes slante.
Denne kvinde slikker mig ikke og kalder mig slante?"
-Jeg sagde: "Undskyld?" -"Tag slanten og stik den i min bamse."
Jeg tænkte: "Hvad?"
Jeg sagde: "Bamse?"
Bruger du fissens juridiske navn? Hvad fanden?
Du har set for meget Pokémon.
Charmander, Charmeleon, Charizard, Charbamse?
Jeg har set alle sæsoner,
men jeg har aldrig set Ash kalde på en Fissekémon.
På komisk vis
har vi etableret vores pokas ideia-filosofis fem punkter.
Det første: Regler.
Sæt dine regler, særligt hvis du er fra ghettoen.
Alle skal vide, hvem du er.
Så respekterer de dig.
Jeg indså, at mit liv havde mange regler,
da jeg først spillede gadecricket.
Har I nogensinde spillet taco?
-Mig! -Fra ghettoen.
Folk fra ghettoen siger: "Mig!"
De rige børn siger: "Sagde han 'talkum'?
Som i 'talkumpulver'? Jeg har prøvet Johnson & Johnson."
Første gang jeg spillede,
forklarede min ven Thiago Poop mig spillet.
Navnet kommer af, at han trådte barfodet i en lort.
Han sagde, det kommer op gennem tæerne.
Det er ulækkert, men sjovt, ikke?
Han sagde: "Man kommer endda til at danse."
Det værste var, at han følte fysisk smerte af ren afsky.
Han trådte i den og gjorde sådan:
"Av, min fod!
Jeg trådte i den!
Tænd for vandslangen!
Det er lort!"
For at redde Thiago Poop, kom min anden ven Junior Blowjob.
Må jeg ikke godt forklare, hvorfor vi kalder ham det?
Jeg skynder mig.
En dreng kom løbende mod mit hus:
"Junior får et blowjob."
Jeg sagde: "Sådan fortæller man ikke den slags.
Hvad sker der?"
Han sagde: "Junior...
...får...
...et blowjob."
Jeg sagde: "Hvor?" "På badeværelset."
"Hvor længe?" "Fem minutter."
"Så du ham?" "Ja."
"Var døren åben?" "Nej."
"Hvordan så du det så?" "Hvad?"
Jeg sagde: "Hvis døren var lukket,
hvordan så du ham så?"
Han sagde: "Junior får
et blowjob."
Jeg sagde: "Hvis døren var lukket,
hvordan så du ham så?"
Han sagde: "Junior får
et blowjob."
"Du vil ikke sige det. Hvad er planen?"
Han sagde: "Planen er,
at vi løber hen til døren og gør sådan:
'Junior, du får et blowjob!'"
Som om Junior ikke vidste det
og først da ville bemærke det.
Forestil jer lige Junior: "Hvad? Det er da løgn!"
Siden det var en virkelig dårlig idé, sagde jeg selvfølgelig ja.
Vi løb hen til døren
og sagde: "Lad os gøre det."
"Junior..." Vi nåede det ikke.
Personen, der gav Junior blowjob, gjorde sådan... "Lad Junior være."
Wow.
Hele mit slæng er åbenbart kommet!
Min ven Thiago Poop lærte mig at spille taco.
Han forklarede det kort:
"Hurtigt, for det er snart min tur.
Tag bolden, kast den i dåsen.
Rammer du, siger du: 'Aflevér battet, tak!'
De rækker dig battet i luften. Tag det ikke.
Tager du det i luften, mister du det.
Lad dem lægge det på jorden.
Anden regel: Kast bolden.
Hvis de rammer den, og den går bagud
en gang, to gange,
tre gange... Tredje gang
mister de battet. Tag det ikke, hvis det er i luften.
Lad dem lægge det ned. Tredje regel:
Hvis du under spillet hører:
'Bil!',
så kom væk fra vejen."
Jeg spurgte uskyldigt: "Hvorfor?" "Der kommer en bil."
Jeg spurgte: "Er det en spilleregel?"
"Det er en livsregel."
Jeg sagde: "Hvad mere?"
Han sagde: "Kast bolden.
Hvis de rammer den,
og du løber efter den,
så pas på, for de vil råbe:
'Tag sodavand med!'
De distraherer dig for at få dig til at tabe.
Så ignorér modstandernes råb.
Det var alt. Find en makker, det er din tur."
Jeg tænkte: "Hold da kæft!"
Jeg så rundt på alle, og ingen var alene.
Pludselig så jeg Lucas.
Lille Lucas er den ven, alle har.
I ved nok, den ven, der ikke er noget værd.
Han var den eneste, der var tilbage.
Så jeg spillede med ham.
Ja, jeg gjorde det modvilligt,
og kvinderne i publikum tænker nok: "Jamen...
Thiago!
Hvis du ikke ville spille med ham, hvorfor gjorde du det så?"
Fordi han så ynkelig ud.
En veninde fortalte engang, at hun gav sig hen,
fordi kæresten spurgte pænt.
Jeg sagde: "Virkelig?"
Men seriøst, Lille Lucas er virkelig sød.
Men også virkelig manipulerende.
Han ankom og sagde:
"Godmorgen.
Jeg hedder Lucas, og der er tre ting, jeg elsker ved menneskeheden.
Det er fred og balance mellem folk,
min far Ricardo, som forlod mig tidligt,
og alle, der er i teatret og har betalt fuld pris.
Hej, Thiago Big Big!"
"Hvad så, Lille Lucas?"
"Alt vel.
Det er en dejlig dag i dag, ikke?
Fuglene synger, musene løber, og folk spiller taco.
Min mor siger, at de, der spiller taco, elsker Djævelen.
At de, der leger fangeleg,
gemmeleg eller ståtrold, også elsker Djævelen.
Og de, der ser Knights of the Zodiac,
Digimon, Pokémon og Yu-Gi-Oh! elsker også Djævelen.
Jeg elsker Gud, men jeg ville ønske, jeg kunne elske Djævelen lidt.
Intet, jeg kan lide, er noget for Jesus!
Men der er en ting, jeg vil prøve, selvom den er djævelsk,
for mit ønske om at spille taco er større end mig selv.
Men sagen er...
...at for spille taco…
...har jeg brug for noget, jeg endnu ikke har, og det er en ven.
Men det er okay. Jeg er vant til at være alene.
Bare mig og Jehova.
Men jeg har lovet Gud at være artig,
hvis han giver mig en ven at spille taco med,
og jeg har bedt om, at han skulle hedde 'Thiago'."
Så jeg græd og sagde:
"Vil du spille med mig?"
Og efter al den manipulation sagde han: "Ære være Gud."
Men Lille Lucas er virkelig sød.
Han er rigtig sød.
Kunne I lide ham?
Man kan ikke blive vred på ham.
Jeg sagde: "Hør, Lille Lucas. Det er vores tur.
Når bolden ruller,
råber du: 'Tag sodavand med!'"
Han sagde meget sødt: "Jeg kan ikke, jeg har diabetes."
Jeg sagde: "Gode gud."
Selvom jeg ikke kunne forklare spillet,
gik vi i gang.
Det var Lille Lucas, dåse, Thiago Poop.
John, dåse, jeg.
John blev født 1,95 m høj. Han kom ud af sin mor 1,95 m høj.
Lægerne sagde: "Træk!
Træk!
Skinnebenene er ude!"
Da navlestrengen kom ud, trak en knægt fra gaden.
Han sagde: "Kom bare!"
Hans var ikke et bat, det var sgu et strygebræt.
En dag skulle han til at svinge det,
og Thor tog det, da han troede, det var en hammer.
Men vi var ikke bange for nogen. Børn er frygtløse.
Jeg slog bolden i jorden tre gange.
Jeg sagde: "Nu, Poop!"
Jeg kastede forbi Poop og Lucas' dåse.
Han sagde: "Jeg kunne ikke tage den."
Jeg sagde: "Løb efter bolden, knægt."
Da han begyndte at løbe, indså jeg, at vi ville tabe.
Han løb som en gammel, japansk dame.
Har I set gamle, japanske damer?
Jeg sagde: "Løb, Lucas!" Og han sagde: "Det er sgu hårdt.
For pokker da...
Jeg får intet at vide,
og nu løber jeg her."
"Jeg fik den." Jeg sagde: "Kast den."
I stedet for at bøje sig og gøre sådan...
Nej.
Knælede den skiderik...
...tog bolden og kastede den op sådan her.
En hoppende bold er en gave til den, der slår.
Johns bat lå på jorden.
Bolden hoppede så meget, at han ikke kunne færdiggøre en sætning.
Han sagde: "Ja...
Bolden kommer her.
Hvordan kan du kaste sådan en bold?
Husk, hvad jeg har lært dig..."
Bolden var væk. Lille Lucas blev forvirret:
"Tag sodavand med!"
Jeg sagde: "Nej, Lucas, løb!"
Så sagde han: "Det er sgu hårdt.
Sikket hurtigt spil.
Intet under, at mor siger, det er Djævelens spil."
Lille Lucas kom og gik,
og en kamp, der normalt ender 2–4 eller 6-0,
stod allerede 16-0.
Spillet slutter på 20.
Efter et minut og ni sekunder stod det allerede 16-0.
Jeg var rasende.
Jeg sagde: "Lucas, kom lige."
Han sagde: "Hvad?"
Jeg sagde: "Kom her, så jeg se dig i øjnene."
"Jeg kommer ikke derhen, du slår mig."
Jeg sagde: "Ellers kommer jeg derhen."
"Så må du fange mig derhjemme."
Det tog ham fire minutter at nå hjem. Jeg var ved lågen.
Jeg overvejede at skælde ham ud, men opgav.
Jeg sagde: "Lucas, hør nu her!
Vil du tabe den her kamp?
Du har allerede tabt din far."
Jeg skulle motivere ham.
Tror I, Afonso har al den succes på grund af vitserne?
Jeg motiverede ham. Er I chokeret?
Lucas fik den første bold og kastede.
En bagud. Junior Blowjob rejste sig op.
Jeg kastede den anden bold.
To bagud. Personen, der gav Junior blowjob, rejste sig op.
Lille Lucas greb den tredje bold og kastede.
Tre bagud. Han var så glad,
at han sagde: "Tre bagud, aflevér battet."
Og et bandeord, jeg aldrig havde hørt.
Han greb bolden og kastede.
"Tre bagud, aflevér battet, dit høved."
Jeg var glad, men: "Høved?
Hvad er et 'høved'?" Han sagde: "Det samme som en kvabtorsk."
Troende mennesker skælder åbenbart sådan ud.
Nå, men...
Lille Lucas fik battet.
Siden han tog det op, skulle han slå først.
Og med hans slag mistede vi battet, så hurtigt som vi havde fået det.
Se. Han sagde: "Kast bare.
Kom bare.
Hvis dette er et djævelsk spil, ryger den her i Helvede."
Bolden kom, og han sagde: "Nu!"
Jeg vidste ikke, at man kunne ramme sin egen dåse.
Jeg sagde: "Nej!"
Og han sagde: "Min mor kalder på mig."
Jeg sagde: "Nej, du bliver, til det er slut."
Jeg tog bolden og sagde: "Fuck det."
Jeg dyppede den i kloakken.
Gadedrenge ved, at når man dypper en bold i kloakken
og kaster den, får modtageren slam i ansigtet.
Én af børnene blev engang blændet.
Han ramte med kun ét godt øje.
Næste dag havde han kælenavnet Webcam.
På æresord.
Jeg var ligeglad: "Kom, John!"
Jeg kastede godt, men John var virkelig god.
Han trådte til højre og ramte bolden.
Jeg tænkte: "Pis, nej!"
Jeg greb den, jeg var hurtig.
Vi gik fra 16-0 til 18-0.
Jeg var så vred.
Jeg kunne ikke blive vredere,
men så råbte Lucas fra mit hold:
"Tag sodavand med!"
"Hvad sagde du?"
"Nej, hent det ikke.
Jeg har diabetes, jeg ved ikke engang, hvorfor jeg sagde det.
Det var en fejl."
"Kan du se, hvorfor din far rejste?"
"Helt ærligt, Poop.
Jeg hader film, hvor skabningen vender sig mod skaberen...
...men 18-0?
Jeg lader dig ikke ydmyge mig foran hele gaden.
Så vær klar.
Du vil se al min dragekugles vrede."
"Ja...
...din idiotiske klovn.
Min kugles kraft er over 30.000,
Kakarot.
Når jeg forvandler mig til min anden form,
vil du ikke kunne se farven på denne bold. Se her."
"Det forventede du ikke, hva', Kakarot?"
"Ja, din ki er bestemt underlegen.
Gør dig klar.
Kom så, Poop!"
"Bil!"
"Kom så, Poop!"
Jeg kastede endnu hårdere.
Da så jeg alt klart og hævede battet.
Da bolden ramte det bat,
røg mit håb ad helvede til.
"Nej!
Poop!"
Poop råbte:
"Kom nu!"
Og Lille Lucas:
"Tag sodavand med!"
Men bolden ramte lygtepælen.
Og kom tilbage.
Jeg troede ikke mine egne øjne.
Den hoppede to gange foran mig.
Junior Blowjob råbte: "Spark til den, din nar!"
Jeg ramte Poop i ansigtet.
"Du vinder."
Blowjob råbte: "Giv mig battet!"
Lille Lucas fejrede som Kaká.
Alle børnene var oppe at køre!
Jeg tog battet i luften. Vi mistede det.
Netop. Ved I, hvad det handler om?
Jeg forklarer det.
Når du sætter dine regler,
forstår du, hvad der skete der.
Jeg forstod ikke reglerne og endte med at klokke i det.
Det sker, når du ikke er dig selv.
Viser du dig ikke som den, du er,
fejler du.
Når du har fastlagt dine regler, må du bestemme dine principper.
Vær ikke bange for at være flere udgaver af dig selv.
I ghettoen opfordres vi ikke til at være, hvem vi vil.
Vi må bare være det.
Første version af mig var fodboldspiller. Det gik ikke.
Anden version var den, jeg vil tale om nu.
Da jeg var 14, ville jeg være en berømt Axé-danser.
Fuck jer! Vi har hver vores mål.
Jeg åbner op her, så døm mig ikke!
Jeg kunne godt være blevet Axé-danser. Nu skal I høre.
Jeg begyndte at danse, fordi min far var vild med Michael Jackson.
Jeg ville danse som ham,
men kunne ikke, så jeg prøvede Axé.
Min far elskede Michael.
Jeg håbede, han ville elske mig som Michael Jackson.
Han løj meget om ham.
En dag spurgte jeg: "Hvor blev han født?"
Han sagde: "Diadema."
Jeg sagde: "Pokkers, ser de Jukanalha?"
En dag sagde jeg: "Hvorfor er du så vild med ham?"
"Han er vildt fokuseret."
Jeg sagde: "Giv mig et eksempel." "Han var sort og blev hvid.
Ingen vidste, det var muligt. Han gjorde det med sit fokus."
"Er hans sang eller dans bedst?"
"Han synger godt, men danser fantastisk."
Som 14-årig begyndte jeg at danse som Michael Jackson.
Det var fedt.
Men danser man som ham, holder folk op med at tale med én.
Man er utålelig. Folk sagde: "Thiago." "Ja."
Det var latterligt.
Til folk på gaden sagde jeg: "Jeg kender ikke stedet her."
Jeg ville være som Michael.
En dag sagde min mor: "Kakerlak." "Mast."
Jeg ville være Michael.
En dag stoppede bussen ikke.
Jeg sagde: "Kom nu.
Jeg vil bare hjem."
Men min far tillod det ikke:
"Du bliver aldrig som Michael Jackson. Ved du hvorfor?
Fordi han kender Gud personligt."
"Men han kender jo alle.
Hvor har du det fra?"
"Se hans show.
Han snurrer rundt, knipser med fingrene og rammes af guddommeligt lys."
Det var første gang, jeg tænkte: "Fuck dig."
Nu har jeg mit eget show, så tjek det her...
Forstået?
Det er fedt at have lyset og alt det her.
Og jeg er stadig fan af Michael Jackson.
Hvis I også er fans af Michael Jackson, så sig: "Mig!"
Mig!
Hvis I tror, der aldrig vil være nogen i pop-verdenen
-som Michael Jackson, så sig: "Mig!" -Mig!
Alle er altså enige om,
at Michael var den pædofil, vi elskede mest?
Hvad skete der? I havde så meget at sige før.
Michael Jackson er pædofil.
Tror I, det gør mig glad?
Jeg er fan af ham, jeg elsker ham. Jeg er ikke glad.
Første gang nogen talte dårligt om ham, blev jeg vred.
Ved I, hvem det var? William Bonner.
Jeg var hjemme i ghettoen og slappede af.
"Michael Jackson er anklaget for pædofili."
Jeg sagde: "Nej!
Nej, William!
Hvordan kan du tro på de løgnere?"
Jeg var fornærmet. Dagen efter startede han udsendelsen med:
"Godaften." Jeg tænkte: "Rend mig!"
Godaften, min bare.
Var han kommet på min gade, var han blevet truet og slået.
Hvorfor tror jeg, han er pædofil?
For ligesom Dave Chappelle har jeg set jeg HBO's dokumentar
om alle de, der har anklaget Michael Jackson for pædofili.
Nu hvor jeg er på Netflix,
vil jeg sige noget.
Hej, Dave Chappelle…
I Brasilien beundrer mange komikere dig.
Er du med?
For mig er du det nærmeste, nogen kan komme Richard Pryor.
Og jeg har en drøm.
Og i den drøm ryger jeg en joint med dig.
Så selvom jeg ved, at der er undertekster på, må jeg...
...spørge om det her på engelsk.
Se.
Hej, hr. Dave Chappelle.
Jeg har en drøm.
Og nesse drøm…
...har jeg et spørgsmål til dig.
Hr. Dave,
vil du...
...fumar en joint med mig?
Jeg er fan af dig. Seriøst.
Hvorfor tror jeg, at Michael er pædofil?
Fordi jeg som Chappelle så dokumentaren.
Forresten skal I alle se Dave Chappelles Sticks & Stones.
Han laver jokes om, at Michael ikke er pædofil,
og jeg siger, at det er han. Hvorfor?
Fordi han efter min mening er det.
Jeg så dokumentaren.
Og de, der anklagede ham, sagde nogle skøre ting.
Det kræver meget mod at finde på sådan noget.
Så siden der var kamera på, og de skulle sige sandheden,
er jeg sikker på, at Michael Jackson er pædofil.
Jeg har fået én i ansigtet og har aldrig glemt fyrens ansigt.
Tænk, hvis han havde stukket fingeren i røven på mig.
Jeg ville kunne fortælle historien med alle detaljerne.
Med samme overbevisning
siger jeg, at han ikke er død.
-Tror I, Michael er i live, så sig: "Mig!" -Mig!
Og det bekymrer mig.
For der er en dokumentar, og hvis han er i live,
har han med al sandsynlighed set den.
Jeg ved ikke med jer, men jeg ser jokes i alt.
Jeg forestiller mig Michael Jackson foran tv'et, nøgen...
...med stiv pik.
Han ser på sin ven og siger: "Tito…
...disse unger er nogle røvhuller.
De lovede at holde det hemmeligt.
Jeg er knap nok død, og de sladrer allerede på tv. Se!"
Hvorfor taler jeg om det?
Fordi noget fangede min opmærksomhed, da anklagerne startede.
Folk gik amok, råbte: "Møgsvin!
Hvordan kan du, en voksen mand, anklage en gammel mand,
en millionær som ham, for pædofili? Vil du have hans penge?
Hvorfor sagde du det ikke, da du var barn?
Hvorfor skulle du vokse op for at sige, at nogen misbrugte dig?
Hvorfor?"
Fordi han var et barn.
Derfor skal vi tale om sex med vores børn.
Men så tænder vi tv'et,
og der er en idiot, der siger: "Tal ikke om sex med børn, okay?"
Det er bare dumt.
Helt ærligt,
I vil ikke høre mig tale om politik. Fordi jeg ved ikke noget om det.
Men gæt, hvad jeg ved noget om? Idioter.
Hvis ikke du fatter, at børn bør høre om sex,
er du for mig en idiot.
Tal om sex med børn, så de forstår,
at det er okay at forelske sig og være tiltrukket af begge køn.
Man er tiltrukket af mennesker, sådan er det.
Endnu en ting:
"Hvis en voksen rører ved dig, er det ikke kærlighed, det er vold.
Fortæl en anden voksen det."
Når folk ikke forstår det,
undrer jeg mig over, hvad de troede, de skulle sige.
"Skal jeg gå hen til min niece Ingrid, som er 12,
og tale om sex? Skal jeg sige: 'Skat…
...en dag bliver du kneppet på alle fire.
Jeg ville ikke tale om det, men…
Jeg har aldrig gjort det, men jeg har set mange på alle fire.
Du skal lægge brystet mod jorden...'
Var det, hvad du mente?" Nej, vent lidt.
"Skal jeg sige til min 18-årige nevø:
'Når hun ligger på maven, skiller du ballerne, spytter på pikken og i gang.
Sådan her!
Ja.
Frem og tilbage.'"
Det er klart, de børn ikke sagde noget.
Ingen ville have troet, han var pædofil.
De elskede ham og så ikke hans fejl.
Ligesom det sker med præster, pastorer, onkler, forældre, osv...
Tror I virkelig,
at hvis Michael Jackson havde stukket fingeren i røven på mig,
og jeg havde sagt det til min far...
...at det havde været et problem for ham?
Jeg udfører scenen.
Jeg kommer hjem fra Michael Jacksons hus.
"Far, jeg er tilbage fra Diadema.
Jeg talte med Michael Jackson,
og du tror det ikke, men han tog sin Billy Jean frem.
Jeg forstod det ikke og sagde: 'Er den Black or White?'
Han stak fingeren i røven på mig, og jeg sagde: 'Dangerous.'
Jeg tror, han misbrugte mig."
Min far havde nok sagt: "Gid, det var sket for mig!"
Men Michaels musikalske indflydelse gjorde,
at jeg begyndte at danse.
Jeg oprettede Axé-gruppen Swing Moleque.
Det var mig, Joabe, Felipinho,
Manu, Carina, Jéssica, Ariana, Michele og Nego Tchan.
Nego Tchan var altid gay.
Han var altid gay. Gay.
Homo, svans, bøsse!
En ægte, flot bøsse, I ved nok?
Som går stolt ned ad gaden og lyser alt omkring sig op?
Alle elsker bøsser.
Hvis en bøsse dukker op, siger man: "Gay!"
Han er den ægte bøsse. Han er homoseksuel.
"Er det en dreng eller en pige?" "Det er en homoseksuel!"
Lige så meget som han er gay,
er du hetero. Hetero.
Macho, mandig, klam!
Ikke?
Han var bøsse. I ved de bøsser,
der opfanger pikkens lugt og fragrans?
Han var en Waze for pikke.
Han stoppede pludselig.
"Hvad er der?" "En pik 30 meter væk."
Da jeg var 14, begik jeg en stor fejl med min homoseksuelle ven.
Jeg skammer mig ikke over at sige det.
Når jeg siger det, tænker kvinder, der holder af mig: "Jamen...
Thiago...
Hvilken fejl begik du med din homoseksuelle ven?
Var du fordomsfuld?"
Nej…
Jeg var 14, nu er jeg 30.
For 16 år siden i Taboão da Serra
vidste vi ikke, hvad fordomme var.
Vi var sultne.
Vi havde andre prioriteter.
"Hvad var fejlen, min kære?"
Jeg var en nar. Jeg fulgte den negative opfattelse.
En ven kom til mig og sagde: "Vidste du, at Nego Tchan er bøsse?"
Jeg sagde: "Den skid!
Han er sgu bøsse!
Jeg siger det til min bedstemor."
Jeg gik derfra med et spørgsmål i hovedet: "Hvad er en bøsse?"
Jeg spurgte min bedstemor: "Hvad er en bøsse?"
Og hun, en Guds kvinde, sagde: "Satan!
Thiago, hør godt efter.
To mænd sammen laver en varulv."
Jeg tænkte: "Du godeste.
Jeg må advare Nego Tchan inden fuldmånen."
Jeg tog hjem til ham og sagde: "Nego Tchan,
jeg har et spørgsmål. Er du bøsse?"
Han så på mig og sagde: "Never!"
"Den skid vil ikke sige det.
Jeg siger det til Felipinho."
"Vidste du, at Nego Tchan går rundt og sutter folks pikke?
Han er homo, svans, bøsse!
Uanset om han knepper mænd eller kvinder,
har venner ikke hemmeligheder.
Hvorfor har han et hemmeligt røvhul?
Hvorfor ikke sige, at han kan lide at blive kneppet?
Bliver han kneppet af Ocean's Eleven?"
Han så forvirret på mig og sagde: "Vent.
Siger du, at Nego Tchan er bøsse?"
Jeg sagde: "Felipe...
...han er ude efter noget bagdørsaction.
Han har ikke et røvhul, han har en Beyblade."
"Vent lidt. Siger du, at vores Nego Tchan er bøsse?"
Jeg sagde: "Felipe…
Smid din pik på gulvet. Han sparker den op
og fanger den med røven!
Han er sgu bøsse!"
"Nej, vent et øjeblik.
For meget information.
Siger du...
...at Nego Tchan er bøsse?
For pokker... det vidste jeg ikke.
Jeg holder øje.
Opdager jeg, han er bøsse, har vi en kode.
Jeg ser på dig og gør sådan: 'Big Big...'
Så ved du, at han er bøsse.
Jeg er ikke sikker, men spørgsmålet er:
Big Big,
har du overvejet at passe dig selv?"
Den sad.
Men han havde ret, det er pokas ideia.
Det var i en film:
Det kræver mod at stå over for sine fjender,
men langt mere at stå over for sine venner.
Hvem sagde det? Albus Dumbledore.
Direkte fra Hogwarts-ghettoen.
Tjek lige mine referencer.
Det er fedt,
for de, der klapper, tænker:
"Jamen...
Thiago...
Jeg er Slytherin!"
Vi er nået til fjerde del af showet:
Fejl muliggør udvikling.
Venner udveksler idéer. I ghettoen har vi ikke brug for folk,
der siger, vi tager fejl,
men for folk, der giver gode råd. Vi har brug for en chance.
Hvis I var så længe om at vågne,
må I vide, at andre også tager deres tid.
Så hjælp. Kom ikke i vejen.
Havde jeg været klog som Felipinho,
ville jeg have forstået det. Men nej…
Jeg var 14, og jeg var en idiot.
Da Felipinho sagde:
"Big Big,
har du overvejet at passe dig selv?",
svarede jeg: "Ja.
Selvfølgelig.
Specielt nu med to homoer i vores gruppe. "
Jeg dansede videre.
Nego Tchan kom og sagde:
"Hør, drenge og piger." Jeg sagde: "Felipe…
Han er en flamboyant diva!"
"Hvad så, Nego Tchan?" Han sagde: "Tre ting."
Jeg sagde: "Tre?
Han er en bilingval diva!
Altså slikker han både røv og pik."
Jeg sagde: "Hvilke?"
"Jeg har fået lavet en bandana
med hestehale ned til rumpen.
Nu bliver vi alle mere feminine til showet."
-"Felipe..." -"Anden ting.
Jeg har fået lavet Capribukser med en åbning her
og en slids, der viser omkring 60% af vores numser.
Jeg kalder det slids-flow."
"Hvad siger du?"
Han sagde: "Slids-flow."
Jeg sagde: "Slids." Han sagde: "Flow."
"Hvad hedder det igen?"
Han sagde: "Hold op med at gøre grin med det."
"Så sig det langsomt. 'Slids...'"
"Flow."
"Giv mig et øjeblik. Jeg taler med Felipe."
"Flow…
Bøsse, mand!
Han er sgu bøsse."
"Nego Tchan, det sidste?"
"Jeg er meget skuffet over to i gruppen,
og jeg vil ordne deres hoftebevægelser på den hårde måde."
Jeg sagde: "Hvem er først?"
"Det er uden tvivl Felipinho."
Jeg var sådan en nar, at jeg jublede. Jeg sagde: "Felipe...
Han ordner dig på den hårde måde!
Han er sgu bøsse!"
Jeg spurgte: "Og så?" "Dig."
Jeg sagde: "Se på ham, Felipe.
Hvordan ordner du hoftebevægelsen?"
"I morgen. Du, Felipinho og jeg i din seng."
Jeg sagde: "Felipe…
Se på mig.
Kig op, min skat.
Du skal se mig i øjnene.
Hørte du, hvad han sagde?
Felipe…
Du bliver ikke væk i morgen.
Ellers bliver det hårdt for mig.
Han laver ikke sjov."
Næste morgen
sad jeg i den ene ende af sengen, Felipinho i den anden
og Nego Tchan midt i sengen. Nego Tchan sagde:
"Kom så, sæt jer på sengen."
Spred, spred
Hold den bøjet Og gentag, gentag
Venstre, højre Og lav en bold
Sådan Kom tilbage
Bevæg dig
Og nu
Vi dansede længe.
Jeg tror, vi dansede i syv minutter.
To flove og én:
Lav en bold Venstre, højre
Vi dansede i cirka syv minutter. Det tog tid.
Ingen sagde noget.
Vi så ikke engang på hinanden.
Ret så akavet.
Ingen sagde noget, og jeg tænkte: "Felipe...
Se, hvad vores venskab er endt med."
Efter tre minutter med "venstre, højre, lav en bold"
holdt Nego Tchan op med at synge.
Uden musik
var vi bare tre fyre, der gjorde sådan.
Felipinho var så flov,
at han holdt armene krydset.
Fest forneden, dyb alvor foroven.
Jeg sværger.
På et tidspunkt sagde jeg:
"Kommer min far ind nu, ved jeg ikke, hvad jeg skal sige."
Vi øvede og øvede.
Vi nåede finalen i Axé-mesterskabet.
Vi havde to fulde busser med til at heppe på os.
Gutterne trommede i bussen.
Ghettofolk bliver glade med kokain. Så…
Jeg dansede…
Jeg blev trukket til siden. "Hvad?
Hej, Felipinho,
kun iført en bandana og undertøj.
Hvor er dine flow-bukser?"
Han sagde: "Big, det er problemet.
Jeg har glemt dem derhjemme. Min far henter dem.
Nego Tchan har noget olie,
han vil smøre os ind i."
Jeg sagde: "Hvad?"
Da kom Nego Tchan ind med olien.
Jeg sagde: "Steger du dumplings?"
"Det er kropsolie med glitter."
Jeg sagde: "Med glitter, Felipe.
Det er ikke til mennesker. Det er til feer."
Vi stod alle mod væggen, mens Nego Tchan smurte os i olie.
Det var Felipes tur, kun iført bandana og undertøj.
Nego Tchan tog fat i Felipes talje
og begyndte at gnide langsomt.
I tror nok, at Felipe var Felipe, men nej.
Felipe var et bytte.
Og Nego Tchan…
Åh, Nego Tchan.
I forførelsens jungle var Nego Tchan en huncoyote.
En hunulv.
En hunkrokodille.
En Chikorita.
Har I nogensinde haft sex, der var så godt, at I stønnede sådan?
Nego Tchan åndede sådan.
Nego Tchan nåede skuldrene og trapezius,
gned olien over Felipes højre arm,
gik højre om og begyndte at gnubbe langsomt...
...som var det en meget lang pik!
Felipes arm gik ned, og olien nåede hans venstre skulder.
Og så flettede Felipinho og Nego Tchan fingre.
Som en tantrisk massage, der sluttede med et fantastisk håndjob.
Ingen sagde noget, men jeg tænkte: "Felipe..."
Nego Tchan slap Felipinho.
Og det, jeg havde forventet, skete.
Nego Tchan, fyldt af begær, tog Felipe om livet og trykkede.
Felipe talte med Joabe og bemærkede ikke…
...Nego Tchans ugudelighed.
Men Nego Tchan...
Åh, Nego Tchan...
...blev ved med at gnide Felipes mave,
steg op mod brystet...
...til hans tommelfinger nåede brystvorten.
Cirkelbevægelser, brystvorten vågnede, så op på hovedet og sagde: "Felipe!
Der er nogen, der gnider sin hånd her!
Det er en drengs hånd, Felipe."
Hovedet fik opkaldet fra brystvorten, men da vi så ned,
var Nego Tchan...
Åh, Nego Tchan
var en forræderisk dronning!
Han lagde hænderne på Felipes ryg,
mens han talte videre med Joabe.
Han vidste ikke, at Nego Tchan...
Åh, Nego Tchan...
...forsigtigt rørte
ved Felipes slante!
For første gang...
...så Felipe på mig og sagde: "Big Big..."
Og så...
...gik der ti år.
Jeg begyndte at lave standup og ændrede mit liv.
Nogle vovede endda at sige, at jeg ændrede scenen.
Det er underligt. Det er en byrde.
Det eneste, jeg kunne gøre,
var at passe godt på falske venner og folk,
der distancerede sig uden grund.
Felipinho er stadig min ven den dag i dag.
Desværre er Nego Tchan rejst.
Men sidste år kom han tilbage.
Han ville gerne se mit show. Jeg sagde: "Gerne!"
Han kom om bag scenen, hvor vi krammede og kyssede.
Jeg så alvorligt på ham og sagde: "Nego Tchan,
det må du undskylde.
Jeg ville ønske, at jeg som knægt havde været en god ven,
men jeg var en nar.
Du skal vide, at jeg er ked af det.
Jeg ville hjælpe, men røvrendte dig."
"Gid, du havde."
Jeg sagde: "Kom igen?"
Han sagde: "Gid, du havde, søde.
Thi, alt er fint.
Bare fordi folk er forfærdelige,
holder jeg ikke op med at grine.
Livet er hårdt, Thi.
Man klarer det kun, hvis man er positiv.
Tænk over det.
Jeg er bøsse, sort og fra ghettoen."
"Det er kombipakken, ikke?"
Han sagde: "Præcis.
Det er fordommenes kombipakke, så…
Jeg kunne enten grine ad livet eller leve i evig bedrøvelse."
Jeg sagde: "Er du okay?"
"Jeg har det skønt.
Og forresten, Thi…
...vil jeg fortælle dig noget.
Jeg ventede på det rette tidspunkt, og det er vist nu.
Thi,
jeg har været forelsket i én i lang tid nu.
Og…
...nu siger jeg hvem.
Jeg henter ham.
Felipe…
...henter du Carlos for mig?
"Carlos, lad mig præsentere jer, han er vældig rar.
Han har et stort hoved, men han er sød.
Thi?
Dette er Carlos.
Min mand.
Og også min brud.
Det afhænger af fetichen.
Jeg ønskede, at du skulle møde ham, fordi…
...jeg har aldrig før følt mig så elsket og beskyttet.
Derfor ønskede jeg...
...at du skulle møde ham.
Dette er Carlos, Thi."
Jeg talte med dem i en halv time.
Jeg lærte meget om hengivenhed og om hudfarve. Jeg var en god lytter.
De er et bøssepar, og jeg er hetero,
så jeg havde mange pinlige spørgsmål.
Vi var midt i en alvorlig samtale, da jeg sagde:
"Hvem af jer er øverst?"
Jeg synes, sådan noget er sjovt.
Nego Tchan kender mig, hen ved det. Han sagde: "Hold kæft.
Hvad vil du vide?"
Jeg sagde: "Jeg vil vide, hvordan I har så sundt et forhold.
Spiller I FIFA?"
Nego Tchan kender mig: "Stadig problemer med damerne?"
"Må jeg sige noget?
Når jeg ser et lykkeligt par, prøver jeg at lure det.
Hver gang jeg møder nogen, er jeg en idiot."
Nego Tchan så på mig: "Selvbevidsthed, min kære.
Du skal være lykkelig alene,
så forstår du, at du ikke behøver nogen.
Jeg var lykkelig alene, det var Carlos også, vi mødtes,
og nu er vi et lykkeligt bøssepar.
Du skulle prøve det."
For første gang tænkte jeg: "Skal jeg knalde Felipinho en enkelt gang?"
To sekunder senere: "Det tror jeg ikke."
Men jeg forstod det med selvbevidsthed.
"Forresten… I to er meget flotte, ved I det?"
Der skabte en god stemning i omklædningsrummet.
Jeg vendte mig, og Felipinho kom ind:
"Nego Tchan er her!"
Vi så på dem, og de stod og tungekyssede.
Felipinho sagde: "Han er virkelig bøsse."
Og nu den sidste del af showet.
Hvor er I søde!
Lad os opsummere.
Regler, principper, hvem du er,
fejl muliggør udvikling.
Og til slut: "Hvem kæmper du for?"
Fastlæg disse fem punkter, og du er pokas ideia.
Jeg siger nogle ting.
Hvis du er enig, så sig: "Ja."
Ellers bare hold mund.
Er din mor irriterende?
-Ja! -Også min.
Og hun går endda i kirke.
Jeg har aldrig fattet det. Hun går ud for
at finde Jesus, og kommer tilbage med Satan.
Er dine søskende stadig underlige?
-Ja! -Og de kom ud af den samme fisse, ikke?
Det er, som om den går i udu: En god, en dårlig…
Viser dine tanter og onkler sig kun,
-når de mangler noget? -Ja!
Ser du kun resten af familien, når nogen dør?
Ja!
Hvis din familie er som alle andres,
hvorfor klager du dig så, når jeg ikke gør?
Fordi du ikke forstår din rolle i familien.
Til dig, der klager over din familie, vil jeg sige noget:
Din familie var allerede irriterende, før du blev født.
Da du blev født, gjorde du det bare værre.
Du er, hvad jeg kalder "dødvægt".
Du er ikke Racionais' tekster værd,
hvori blomster vokser selv i en skraldespand.
Du er bare mere skrald.
Du mangler at indse, at du skal ændre din families liv.
Du skal være pokas ideia, så de får det nemmere.
Du forstår det ikke. Du foretrækker at klage som dem.
Livet er vand. Vil du synke eller svømme?
Jeg burde være life coach.
Da jeg var 14, gik jeg ned ad gaden
og så min ven Fábio få bank og blive skudt i brystet syv gange.
Han døde foran os.
Han blev myrdet. Jeg var 14 år gammel.
Før du forstår, hvad dét er, forstår du ikke arret.
Du forstår ikke folk fra ghettoen.
Men jeg kan ikke komme her,
sige sådan noget og efterlade denne akavede stemning.
Nej. Jeg må få jer til at grine ad denne tragedie.
Så jeg vil joke om Fábios død.
Lige nu tænker kvinderne: "Jamen...
Thiago,
tror du, folk vil le ad Fábios død?"
Ja.
For det handler ikke om emnet, men om komikeren.
Da jeg var 14, gik jeg ned ad gaden
og så min ven Fábio få bank og blive skudt syv gange.
Mit spørgsmål er: "Var bankene nødvendige?"
Det var de ikke.
Så hvad gjorde jeg?
Som 18-årig besluttede jeg, at jeg som 30-årig
ville give min mor et hus og have ét selv. Gjort.
Jeg ville være økonomisk uafhængig
og have en fed bil. Jeg har en Chevy, men arbejder på det.
Og som 30-årig lovede jeg min familie,
at vi årligt ville tage et sted hen,
der ikke var Mongaguá.
Jeg kan godt lide Mongaguá, men jeg har været der meget.
Som jeg ankommer, siger sandormen: "Thiago!"
Og jeg er stolt over,
at min første tur med min familie
gik til Disneyland. Er I med?
Nemlig, min ven.
Det handler om fremskridt, folkens.
Om arbejde for alle.
Mit talent, mine jokes,
min præstation, mit show
og jeres penge!
I har finansieret det her.
Og ved I hvad?
Siden vi filmer for Netflix, vil hele verden se det.
Brasilianerne vil se vores sejr og sige:
"Knægten tog sgu til Disneyland! Sådan!"
På den anden side vil gringoerne også se det.
De vil sige: "Se, skat.
De fejrer, at de tog til Disneyland!"
Da jeg ikke skammer mig,
så zoom ind på mit ansigt, Netflix-kamera.
Bare lidt, det er stort.
Din skide gringo,
respektér min tur til Disneyland,
for du ved ikke, hvordan Playcenter er!
Respektér mig som menneske, for pokker!
Du har aldrig stået i kø i 14 timer til en rutsjebane
bare for at høre fyren sige: "Beklager, vedligeholdelse."
Det giver én lyst til at myrde alle.
Fra 18 til 30 sparede jeg meget.
Små penge, men store anstrengelser.
Jeg måtte altid vælge det billigste.
Hvis jeg spiste, blev det så Fofura eller Fandangos?
-Fofura! -Fofura.
Jeg åd plastic med løg- og persillesmag for at spare penge.
-Toddynho eller Xocopinho? -Xocopinho!
Rottens chokolademælk.
Drikker man tre af dem, siger maven: "Puha!"
Sikket dejligt publikum.
Når man tænker alt for meget på penge
for at ændre sin families liv, bliver man materialistisk.
Men i Disney måtte jeg ikke tænke på penge.
Det var vores første rejse. Vi skulle nyde hinanden.
Ja!
Jeg tænkte over det: "Vær afslappet."
Jeg tænkte: "Skide være med pengene!"
Jeg anbragte hele min familie på et fly.
Det var dæleme hårdt.
Jeg ved ikke, om I har kunnet gøre noget for jeres kære.
Men det føles godt.
Jeg så dem der og tænkte: "Det er fantastisk.
Alle er glade og tilfredse.
Takket være mit blod, min sved og mine tårer."
Min fireårige niece, Yasmin,
havde det smil, I ved nok.
Dét man får af at spise en churro til ni dollars.
Hvorfor er de så dyre?
Min mor, derimod, var ved at købe en sweater til 150 dollars.
Min mor frøs, hun frøs.
Hun sagde: "Det er virkelig køligt."
Jeg sagde: "Hæng i, til vi kommer hjem."
Hun sagde: "Jeg køber en trøje, jeg fryser."
Min mor frøs.
Min mor.
Hun har været i overgangsalderen i syv år og har aldrig frosset siden.
Men i Disneyland blev det for meget.
Da nåede hun sin grænse.
Hele min familie var der, de morede sig.
Brugte mine dollars.
Det var første gang, jeg savnede Mongaguá.
Jeg tænkte: "Hul i det."
Min niece kom hen og sagde: "Onkel!
Min mave knurrer."
Jeg sagde: "Er du sulten?" "Ja."
Min niece er sød, forleden sagde hun noget sjovt.
Hun sagde: "Onkel!
Min far siger, at han kun lidt kan lide dig."
Jeg sagde: "Sig, at vi er kvit!"
Jeg sagde: "Iara, vi spiser frokost.
Har du booket, hvor vi kan møde Mickey?"
"Ja. Han kommer om ti minutter."
Jeg tænkte: "Sådan! Vi klarede den!"
Vi spiste, Mickey ankom,
og min niece sagde: "Mickey er her!"
Jeg sagde: "Hov!
Tag den med ro, tøs!
Udenpå er det Mickey. Men hvem er indeni?
Det kunne være Michael Jackson.
Være nu cool!"
Siden jeg er fra en brasiliansk ghetto,
sagde jeg: "Undskyld.
Vil du ikke tage et billede med min niece, rotte?
Hvis hun græder, får du med mig at bestille!
Gør det!"
Jeg sad i min stol og lignede en bølle.
Mens vi spiste, kom en kvinde hen.
Hun gav mig regningen. Det blev 440 dollars.
Det er 1.700 reais.
Frokost.
Uden flybilletterne.
Mickey var der, men jeg troede, det var Elsa, for mit blod frøs til is.
"Hvordan betaler du?" Jeg sagde: "Det ved jeg ikke.
Tager du imod røv? Mine søstre er her."
Jeg spurgte: "Hvorfor 1.700 reais?"
"Fordi I spiste med Mickey."
Jeg sagde: "Forbandede rotte!
Smut tilbage i kloakken med Ninja Turtles.
For 1.700 reais burde Fedtmule give min mor mundsex.
Denne kyllingen er forhåbentlig onkel Joakim,
for 1.700 reais!"
Jeg lavede altså en scene. Men så så jeg min families udtryk.
Jeg skammede mig og tænkte: "Igen?
Jeg tænker på penge før min familie."
Men 1.700 reais?
For én frokost?
Jeg var ikke den eneste, der var gal.
En anden brasiliansk familie råbte og skreg også.
Han var vredere end mig.
Han sagde: "Tag det roligt, min bare!"
Jeg så på de 1.700, og da jeg kiggede til siden,
krammede min niece Yasmin Mickey.
Hun så på Mickey og sagde:
"Mickey…
...du er så flot."
Og Mickey sagde...
Jeg så det og tænkte: "Jeg bekymrede mig om penge."
Endelig forstod jeg det.
Jeg så på de 1.700 og sagde: "Jeg kan betale ti rater på 170."
Jeg glemte pengene og sagde: "Yasmin, min skat,
jeg elsker dig meget højt."
Hun så på mig, smilede, og jeg hørte...
"Jeg taler ikke til dig, din skide rotte!
Tror du, jeg er bange for dig? Kald på Pluto!"
"Jeg elsker også dig, onkel.
Dit hoved er ligesom Mickeys."
Jeg så på det smil, på de 1.700 og tænkte: "Ikke dét værd."
For 1.700 kunne hun have fået Firminos tænder.
Den gut har de hvideste tænder.
Han gurgler sgu blegemiddel.
Efter frokost tog vi til Pandora, Avatars blå by.
Det sted var sygt mærkeligt.
Alt var blåt, ligesom nu. Man kunne ikke genkende nogen.
Sindssygt. Og der var de samme lyde som i Pandora.
Der var skjulte højttalere, der lavede lyde...
Min mor sagde: "Dette sted er forbandet.
Det har brug for en bøn. Der skal nok 40 præster til
for at velsigne det.
Det har ikke set en bibel i to måneder."
Jeg sagde: "Det er en anden planet."
"En anden planet, min bare, Thiago. Dette sted...
...er forbandet af Satan."
Jeg sagde: "Vi er i Avatars verden.
Du ved, de der blå folk?"
Vi stoppede i et rum og hørte:
"Velkommen, jordboere.
Velkommen til Pandora.
I dag skal I prøve jeres første flysimulator.
Hvis I består, vil I kunne leve blandt avatarerne.
Gå ind i det næste rum, og sæt jer til rette."
Hold da kæft!
Jeg tænkte: "Fuck!"
Jeg steg op på den, som var det en stangsmart motorcykel.
Jeg så på min nevø og sagde: "Det er en Hornet!
Mor, hvor er mine Juliet? Jeg vil se godt ud."
Jeg så min mor tage 3D-briller på. Hun er kortsynet.
Hun tog 3D-brillerne på og sagde:
"Jeg kan se igen, søn." Jeg tænkte: "Gode gud."
Jeg forstod ingenting.
Det var lutter maskiner.
Men da jeg fik brillerne på, var jeg straks i Pandora.
Jeg tænkte: "Hold da kæft!"
Kvinden dukkede op og sagde:
"Alt, hvad der sker i simulatoren, sker også i virkeligheden,
så hold godt fast."
Jeg så ned: Hvor var motorcyklen?
Der var en fugl på otte meter.
Helt blå!
Jeg kaldte den São Caetano.
Den begyndte at gå.
Den baskede med vingerne to gange.
Og skreg.
Den dykkede, og jeg sagde: "Rolig, São Caetano!"
Den ramte nær en klippe og fløj så med 150 km i timen.
Jeg sagde: "Kom bare, jeg dækker nummerpladen.
Flyv, São Caetano!
Strømerne kan ikke fange os."
Fuglen rykkede til siden, vi rykkede med.
Til den anden side, vi rykkede med.
På et tidspunkt blæste det, og vi følte virkelig vinden.
Da vi ramte vand, blev vi våde.
Vi kom ind i en skov,
og Disney havde tilføjet
duften af skov.
Jeg har aldrig været i en skov.
Min mor sagde:
"Du ryger ikke Djævelens cigaret her, vel?"
Jeg sagde: "Er du skør, mor?"
Så baskede den igen med vingerne...
Og landede.
Trak vejret.
Men vores ben var på dyrets mave. I tror det ikke.
Når det åndede...
...kunne vi mærke dets vejrtrækning med benene.
Hvis det var skørt for mig,
så tænk på min mor, der går i kirke.
Fra starten kunne jeg høre hende sige:
"Hjælp mig, Herre!
Kristi blod har magt!
Jeg vandrer i dødsskyggernes dal,
og jeg rider på Djævelens hest!
Men jeg har Jesu tøjler!"
Jeg spurgte panikslagen min mor: "Hvad mærker du?"
Hun sagde: "En kilden."
Jeg tænkte: "Sikken skør familie!"
Turen var slut.
Min mor løb hen til mig, krammede mig og græd.
Forvirrende, men ingen vil se sin mor græde.
Jeg sagde: "Vent udenfor, jeg tager mig af min mor."
Jeg flyttede min mor blidt og spurgte:
"Mor,
hvorfor græder du?"
Hun så på mig:
"Jeg havde aldrig fløjet før."
Jeg sagde: "Hvad?"
"Det var første gang, jeg fløj.
Jeg har fløjet i et fly, men aldrig på et dyr…
Det var første gang!"
"Mor, du fløj ikke, det var en flysimulator."
Hun sagde: "Det er det samme!"
Jeg sagde: "En simulator simulerer.
Mor, hør her,
jeg er vant til to forskellige grunde til, at du græder, vrede og tristhed,
men dette er ingen af dem.
Er du glad?"
"Ja.
Men jeg siger dig, at den fugl åndede.
Sikken tur!
Jeg kan ikke vente med at fortælle det til Fátima."
Jeg sagde: "Men...
Hvorfor græder du?" Hun sagde: "Ikke for noget."
"Sig det. Hvorfor?"
"Ikke for noget."
Forresten, vi har brug for at få det ud.
I ghettoen får vi at vide, at vi ikke skal græde,
tale om problemerne. Det er løgn.
Det gør det bare værre.
Jeg sagde: "Kom nu, hvorfor græder du?"
Hun sagde: "Det er bare...
Ikke noget. Bare, at...
...jeg ville ønske, jeg kunne have gjort det for min mor.
Men...
...det er okay."
Jeg sagde: "Bare rolig,
du havde aldrig haft råd.
Frokosten alene ville have tømt dit kreditkort.
Jeg sagde: "Seriøst, mor.
Jeg har kun set dig græde af glæde to gange i mit liv.
Første gang var, da jeg købte et hus til dig.
Og anden gang var, da du fløj.
Helt ærligt, stump.
Helt ærligt.
Havde jeg vidst, hvad begge ting kostede, havde du kun fløjet.
Hun sagde: "Jeg fløj ikke. Det var en simulator."
Jeg sagde: "Du lærer hurtigt, hva'?
Hvad sker der?"
Hun sagde: "Se alt det her. Se Disney.
Det var dig." Jeg sagde: "Nej, det var Mickey.
Jeg skal stadig have ram på den skide rotte.
Jeg vil sparke hans hoved og se det flyve gennem luften.
Lille Lucas fra Brasilien vil sige: 'Tag sodavand med!'"
Hun sagde: "Nej, dit fjols. Det, at vi alle er her.
Dette er resultatet af dine anstrengelser.
Du skal vide, at...
...jeg ved, du er trist over, at du er langt væk og ikke ser os så tit.
Men se, hvad du gør for os alle.
Vi elsker dig. Og må jeg sige det?
Jeg er virkelig heldig at være din mor.
Du tager dig af os, og du bliver en god far.
Bare tænk på din far, og gør det modsatte."
Da krammede jeg min mor.
Og hele familien kiggede på, at jeg krammede hende.
Det var første gang i mit liv, at jeg følte ægte glæde.
Første gang, jeg så på min familie og tænkte: "Vi har vundet."
Hvis det er resultatet af 12 års pokas ideia,
var det det hele værd.
Dette bliver ikke verdens bedste standup-show,
for jeg er ikke verdens bedste komiker,
men det bliver unikt for mange mennesker.
Det er dét, vi skal gøre for folk.
Arbejde for alle og være deres stemme.
Som jeg siger:
"I mangel på en reference,
vær referencen."
Da jeg havde krammet min mor,
skulle jeg bare være gået.
Men i løbet af det kram indså jeg, at hendes hoved var endt lige her.
Jeg så til siden,
og min mund var lige ved min mors øre.
Og efter så mange smukke ord var der noget, jeg bare måtte sige.
De af jer,
der er mine store fans, ved det allerede...
Og de, der ikke burde være her, tænker: "Åh, gud!"
"Rita!
Disse slumboere har deres egen dialekt."
Nu har alle forstået og tænker:
"Jamen...
Thiago!
Du siger vel ikke, at du sagde..."
Amanakashamana.
Amanakashamana!
Det var alt, folkens,
jeg har ikke mere. Tak.
Og husk, pokas ideia.
Tekster af: Anna Jennifer Christiansen