Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Forskjellig av natur og av kultur.
Folk på gata er en eneste stor mikstur.
Latter er den beste kur.
De gatesmarte finter ut snuten med bravur.
Den kule stilen kommer herfra,
så vel som kompiser, redsler all lærdom og din egen grav,
og mannen som gir oss glede som ingen ende vil ta.
Få en applaus for min venn, Thiago Ventura.
Lag litt lyd da, for faen!
Det er livet på gata det er snakk om!
Det stemmer!
Få høre dere, Brasil!
Fra Taboão da Serra til verden. Bare sett dere.
Velkommen til min tredje Comedy-Special.
Den første, Isso é Tudo Que Eu Tenho, handlet om at standup betyr mye for meg.
Den andre, Só Agradece, handlet om alt standupen har gitt meg.
Den tredje heter POKAS. Det er livsfilosofien som har brakt meg hit.
-Skrik "jeg" om dere vet hva det betyr. -Jeg!
Helt vilt. De fleste fra gata vet hva "pokas" betyr.
Men mange av dere sier "nei".
-Det er en forkortelse for pokas...? -...ideia.
Pokas ideia (nulltoleranse) betyr det samme overalt.
Nå sier jeg et ord, så sier dere om pokas ideia er på sin plass.
Svar i kor: "Pokas!"
Da starter vi.
-Voldtektsmenn? -Pokas!
-Folk som driver med skoleskytinger? -Pokas!
-Folk som ber om å få en slurk Yakult? -Pokas!
Yakult fikk høyere respons enn voldtekt.
Ergo har vi prinsipper her til lands.
Voldtekt er greit, men ikke kødd med laktobasillene.
Da videoene mine først slo an på nett, utgjorde menn 70 % av publikum
og kvinner 30 %.
Nå er det 50 % menn
og 50 % kvinnelige bråkmakere.
Jentene som følger meg, er slike jeg liker.
De finner seg ikke i dritt og sier tydelig fra.
Ja da!
Kvikke i kjeften.
Jeg leste kommentarer på YouTube-kanalen min.
En fyr skrev: "Helt ærlig, du har ikke vært morsom på to år."
Da skrev ei: "Slutt å følge ham og dra til helvete da."
Dæven, hun passer på meg.
Et spørsmål til dere kvinner:
Er det pokas for venninner som prøver seg på eksen din?
Pokas!
Dere får lyst til å rive av dere håret.
Jenter fra Taboão da Serra sier: "Du er gal!"
Folk som prøver seg på kjæresten din?
Pokas!
En med fæl ånde som står nær deg og snakker?
Pokas!
Øyevippene dine tar fyr.
Det var sånn øyekatarr oppsto.
Øyet var finfint før det kom rusk på det og en plent måtte blåse.
Sju dagers sykefravær.
En venn av meg, Eliane, har grusom ånde.
Jeg ba venninnen hennes, Virginia, si til Eliane at hun har dårlig ånde.
Jeg snakker ikke med noen som fiser meg i trynet.
Hun sa: "Det er ikke så ille." Jeg svarte: "Kødder du?
Når hun snakker, slukker gatelampene."
Hun sa: "Ikke si noe, hun er religiøs og vil bli lei seg."
Greit nok Da hun kom, stakk jeg fingeren i ræva mi.
Hun sa hei, og jeg sa hei tilbake.
Jeg sto sånn.
Virigina lurte på hva som foregikk. Jeg sa at jeg foretrekker min egen skit.
Én til.
Er korrupte politifolk pokas?
Pokas!
Gangstere som tror de er kule, men som egentlig bare fremmer vold.
Pokas!
-Illeluktende folk som klemmer deg? -Pokas.
Drit og dra!
Folk med stinkende armhuler har aldri armene ned slik,
for så å klemme deg i midjehøyde og trekke seg unna.
Nei. De ser seg ut skuldrene dine og sprer djevelvingene.
De legger armhulene på skuldrene dine,
som om det var et perfekt sted å hvile dem.
Og den etsende saften...
...som kommer rett fra djevelens urinrør, etser seg gjennom hettegenseren din.
Du ankom i hettegenser og drar i singlet.
Har du en venn som stinker, må du si det til ham.
Selv sa jeg: "Afonso...
Nå kommer vår stinkende venn."
Dere er slemme.
Forsiktig med hva dere ler av.
"Vennen vår stinker. Si det til ham, du kjenner ham best."
Afonso sier: "Thiago...
Han stinker."
"Ja, sist han var hos meg, løsnet tapetet fra veggen.
Da han sov på sofaen, spydde sofaen ut stoppen.
Kan jeg si til ham at han stinker?" "Hvordan?" spurte Afonso.
Man går bort og sier: "Kompis...
...jeg vet ikke hvordan jeg skal si dette, men noe har dødd inni deg."
Han sa: "Sier du det, vil ingen snakke med deg igjen."
Helt riktig.
Vennen min hadde en hvit armhule.
Dere har sett en gul armhule?
Hadde han hvit T-skjorte, ble armhulene gule med en gang.
Jeg fatter det ikke.
Hvordan svetter man nudelsuppe?
Og hvorfor drar du ikke på sykehus for å få undersøkt bikubene under armene?
Bruk Dove under armene, ikke jus.
Ingen sa fra om de gule armhulene, så da tok livet grep.
Han gikk i kirken med bibelen i den gule armhulen.
Ungene i gata sa at Jesus døde i første Mosebok i den bibelen.
Vi tar én til.
Én til.
-Å låne penger uten å betale tilbake. -Pokas!
-Å låne klær uten å levere dem tilbake. -Pokas!
At din første sexpartner snakker uforståelig kodespråk.
Pikken skal være hard og musa våt. Slik var det ikke.
Pokas!
Dette er kanskje mer relevant for meg enn dere.
Helt ærlig så gikk samleiet dritbra.
Hun sa "knull meg" selv om jeg alt holdt på.
Hun sa "fortsett" uten at jeg hadde stoppet.
Hun sa noe jeg ikke skjønte, så jeg stoppet.
Hun sa: "Sånn, ja!
Så deilig.
Stikk inn loffen.
"Hva?" sa jeg.
"Hva skal jeg stikke inn?"
Hun svarte: "Gi meg loffen!"
"Hvilken loff?" sa jeg.
"Den store loffen din!"
"Stor loff?" sa jeg.
Jeg trodde det var en hund. "Loffen!" ropte jeg.
"Hva faen er loffen?" "Det i hånda di."
Jeg sa: "Det er kuken!
Kuk er kuk og loff er loff."
Kuken så på meg og sa: "Ikke kall meg loffen.
Hun nekter å slikke på meg, og nå kaller hun meg loff."
Jeg ba henne forklare. Hun sa: "Stapp loffen inn i slira."
"Hva?"
"Slira?" sa jeg.
Er det musas juridiske navn? Hva faen?
Du har sett for mye Pokémon.
Charmander, Charmeleon, Charizard, Charslira?
Jeg har sett alle sesongene, men har aldri sett en Kusemon.
Pokas ideia-filosofien vår har fem sentrale punkter.
Punkt én: regler.
Lag dine egne, især om du er fra gata.
Alle du omgås, må vite hvem du er, ellers blir du overkjørt.
Jeg innså at livet har mange regler da jeg spilte taco-cricket.
Har dere spilt taco?
-Ja! -Roper man slik, er man fra gata.
Rikingene sier: "Sa han talkum?"
Mener han pudderet? Jeg bruker Johnson & Johnson."
Vennen min Thiago Bæsj lærte meg å spille taco.
Han tråkket i en bæsj barfotet.
Han sa det tøt opp mellom tærne.
Ekkelt, men morsomt, ikke sant? Han beskrev det som en dans.
Det verste er at han vemtes sånn at det gjorde vondt.
Han tråkket i den og sa: "Au!
Foten!
Jeg tråkket i den!
Skru på vannslangen!
Det er dritt!"
Thiago Poop ble reddet av min andre venn, Junior Sugetur.
Får jeg forklare hvorfor han kalles det? Det er fort gjort.
En unge kom løpende og sa: "Noen suger Junior."
Jeg sa: "Rolig, det er ikke slik man forteller om sånt. Hva skjer?"
Han sa: "Noen...
...suger…
...Juniors kuk."
Han sa at det hadde pågått i fem minutter på doet ved lekeplassen,
og at han hadde sett det selv om døra var lukket.
"Så du det da?" "Hva?"
"Hvis døra var lukket, hvordan kunne du det det da?"
Han svarte: "Noen suger...
...Juniors kuk."
Jeg sa: "Hvis døra var lukket, hvordan kunne du se det da?"
Han svarte: "Noen suger...
...Juniors kuk."
Jeg spurte hva han ville. Han sa: "Vi løper bort og gjør sånn...
"Hei, Junior, du blir sugd."
Som om Junior ikke visste det.
Som om det først gikk opp for ham da.
Tenk om Junior sa: "Nei, så sannelig!"
Planen var håpløs, men jeg var som unger flest, og ble med.
Vi løp bort til døra og sa: "Vi kjører på.
"Hei, Junior..." Lenger kom vi ikke.
Den som sugde, gjorde sånn: "La Junior være i fred."
Dæven.
Hele gjengen min er visst på plass!
Thiago Bæsj skulle lære meg å spille taco.
Han forklarte i full fart: "Følg med, jeg er nestemann.
Kast ballen på boksen.
Treffer du, sier du: 'Gi meg balltreet.' Du får balltreet, men ikke ta imot.
Tar du imot det i lufta, taper du. Det må legges på bakken.
Så må du kaste ballen. Om den andre treffer, og ballen går bakover,
én gang, to ganger, tre ganger,
må han gi fra seg balltreet. Ikke ta imot det i lufta.
Det må legges på bakken.
Regel nummer tre er at dersom du hører 'bil'...
...går du ut av veien."
"Hvorfor?" spurte jeg. "Fordi det kommer bil, vel."
"Er det en spilleregel?" spurte jeg. "Nei, en leveregel."
Jeg sa: "Neste regel." Han sa: "Kast ballen.
Hvis den andre treffer ballen, og du løper etter den,
kommer de til å rope: 'Ta med brus!'
De vil psyke deg ut slik at du taper.
Så ikke bry deg om roping fra motstanderne.
Det var alt. Finn en partner, du er nestemann."
"Helvete!"
Det var ingen andre som var alene, men så fikk jeg øye på Lille Lucas.
Alle har en venn som Lille Lucas.
En venn som ikke er så mye å samle på.
Han var den eneste som kunne bli med, så vi spilte sammen.
Når jeg sier at det var ufrivillig, sier kvinnene i salen: "Hei!
Thiago!
Hvorfor spilte du med ham hvis du ikke ville?
Fordi han så stakkarslig ut.
En venninne debuterte seksuelt fordi kjæresten spurte så pent.
Jeg sa: "Er det sant?"
Lille Lucas er søt, men veldig manipulativ.
Han ankom slik:
"God morgen.
Jeg heter Lucas og liker veldig godt tre ting:
Fred og harmoni mellom mennesker,
faren min Ricardo, som dro da jeg var liten,
og alle som har møtt opp her og betalt full pris.
Hei, Thiago Big Big!"
"Står til, Lille Lucas?"
"Strålende.
For en deilig dag.
Fuglene kvitrer, musene løper og folk spiller taco.
Mor sier at dem som spiller taco, elsker djevelen.
Hun sier også at dem som leker sisten eller gjemsel, elsker djevelen.
Og at dem som ser Zodiac's Knights, Pokémon og Yu-Gi-Oh! elsker djevelen.
Jeg elsker Gud, men skulle gjerne elsket djevelen litt.
Jesus liker ikke det jeg liker!
Men én ting vil jeg prøve selv om det er djevelsk.
Ønsket om å spille taco er for sterkt.
Men saken er den, at om man skal spille taco...
...må man ha noe jeg mangler, nemlig en venn.
Men det går vel bra, jeg er jo vant til å være alene.
Bare jeg og Jehova.
Men jeg lovte nylig Gud å oppføre meg hvis han ga meg en å spille taco med.
Jeg ba om at han skulle hete Thiago."
Jeg gråt og sa…
"Vil du spille med meg?"
Etter all manipuleringen sa han: "Pris herren!"
Men Lille Lucas er kjempesøt.
Veldig snill.
Likte dere ham?
Man kan ikke bli sint på ham.
Jeg sa: "Lille Lucas, følg med. Snart er det vår tur. Når ballen triller,
roper du: 'Ta med brus!'"
Da sa han så uskyldig: "Nei, jeg har diabetes.
"Herregud", sa jeg.
Jeg fikk ikke forklart Lille Lucas alt, men kampen startet.
Det var Lille Lucas, boksen, Thiago Bæsj.
John, boks, jeg.
John var to meter høy alt da han kom ut av moren.
Legene sa: "Hal i og dra!
Hal i og dra!
Beina er ute!"
En unge ute på gata måtte dra ut navlestrengen.
Han sa: "Kom igjen!"
Han holdt ikke et balltre, men et strykebrett.
En gang han svingte balltreet, trodde Tor det var hammeren, og tok det.
Men vi fryktet ingen. Som barn bryr man seg ikke.
Jeg spratt ballen tre ganger.
Jeg sa: "Løp, Bæsj!"
Ballen føk forbi Bæsj og Lucas' boks. Han sa: "Jeg klarte ikke å ta imot."
Jeg sa: "Hent ballen, din pyse".
Da han løp, skjønte jeg at vi ville tape.
Han løp like tregt som en gammel japansk dame.
Har dere sett dem? Jeg ropte: "Løp Lucas!"
"For et slit.
Fytterakkern.
Ingen har forklart meg noe.
Og nå bare løper jeg.
Har den!"
Jeg sa: "Kast."
I stedet for å bøye seg og gjøre sånn...
Nei da.
Den kødden krøker seg sammen og kaster ballen opp sånn.
En ball som spretter, er en gavepakke til den som slår.
John holdt balltreet lavt.
Ballen spratt sånn at han ikke fikk fullført setningen.
Han sa: "Løp...
Ballen er på vei hitover.
Hvordan får du ballen til å sprette slik? Husk hva jeg lærte deg."
Ballen er borte. En forvirret Lucas sa: "Ta med brus!"
Jeg sa: "Nei. Lucas, løp! Og han sa: "For et jævla slit."
Så fort dette spillet går.
Ikke rart mor sa det var djevelsk.
Lille Lucas kom inn og røk ut.
Kampene endte ofte 2-4 eller 6-0.
I denne sto det alt 16-0. Når man 20, er kampen over.
Etter ett minutt og ni sekunder sto det 16-0.
Jeg var rasende.
Jeg sa: "Lucas, kom hit." Han sa: "Hva er det?"
Jeg sa: "Kom hit, jeg vil se deg i øynene."
"Nei, du vil slå meg."
"Kommer ikke du hit, går jeg til deg."
Han sa: "Prøv å ta meg igjen."
Han brukte fire minutter hjem. Jeg sto ved porten.
Jeg ville si noe ufint, men trakk meg.
Jeg gikk bort og sa: "Lucas, hør her!
Vil du tape kampen?
Faren din er jo alt tapt."
Han trengte motivasjon.
Tror du Afonso har lyktes bare på grunn av vitsing?
Og jeg motiverte ham. Tro det eller ei. Lucas kaster første ball.
Slag bakover.
Junior Sugetur reiser seg.
Jeg kaster neste ball. Bakover. Den som suger Junior, reiser seg.
Lucas kaster tredje ball. Bakover for tredje gang.
Han ble glad og ropte "tre bakover, få balltreet",
og et skjellsord jeg aldri har hørt før.
Han kastet ballen.
"Tre bakover, få balltreet, din dummenikk."
Jeg var glad, men "dummenikk"?
"Hva betyr det?" "Det samme som grasnaut."
Det er vel sånn religiøse slenger dritt.
Uansett...
Lucas fikk balltreet. Siden han plukket det opp, fikk han slå.
Han slår, og vi mister balltreet like fort som vi fikk det.
Følg med.
Han sa: "Kast!
Kom igjen. Hvis spillet er djevelsk, går dette til helvete."
Ballen kom, og han sa: "Løp!"
Jeg ante ikke at man kunne slå sin egen boks.
Jeg sa: "Nei!"
Han sa: "Mor roper på meg."
Jeg sa at han fikk stå løpet ut med meg.
Jeg tok ballen og bannet.
Jeg dyppet den i kloakken.
Folk fra gata vet at når man dypper ballen i kloakken,
vil det skvette gugge i fjeset på folk.
Et av barna ble blindet. Han slo med bare ett godt øye.
Dagen etter fikk han kallenavnet Webcam. Jeg ga blaffen og sa: "Kom an, John!"
Jeg kastet knallbra, men John var god.
Han tok et skritt til høyre og slo.
Jeg skrek: "Faen ta!" Jeg tok ballen, jeg er kvikk.
Det gikk fra 16-0 til 18-0.
Jeg frådet. Det skulle godt gjøres å bli sintere.
men så roper lagkameraten min Lucas:
"Ta med brus!"
"Hva sa du, kompis?"
"Nei da, ikke ta det med.
Jeg har jo diabetes, hvorfor sier jeg sånt?
Det var en bommert."
"Forstår du nå hvorfor faren din dro?
Bæsj, helt ærlig...
Jeg misliker filmer der et vesen vender seg mot sin skaper, men 18-0...?
Dere får ikke ydmyke meg foran alle jeg kjenner, så gjør dere klare.
Nå kommer en power ball som rommer all min vrede.
"Ja, din dumme klovn.
Ballen min har en kraft på over 30 000,
Kakarot.
Når jeg oppgraderes, vil dere ikke engang se hvilken farge ballen har. Følg med nå."
"Du forutså vel ikke dette, Kakarot?"
Ja, livskraften din er fullstendig underlegen.
Gjør deg klar.
Løp, Bæsj!"
"Oi, bil."
"Løp, Bæsj!"
Jeg kaster enda hardere.
Jeg registrerer hver minste detalj og løfter balltreet.
Idet ballen treffer balltreet,
forsvinner siste rest av håp.
"Nei!
Bæsj!"
Bæsj roper:
"Forbanna dritt!"
Og Lille Lucas: "Ta med brus!"
Men ballen traff lyktestolpen og kom tilbake.
Da skjedde det noe helt utrolig. Den spratt to ganger foran meg.
Junior Sugetur roper: "Spark den, din kødd!"
Jeg sparker den i fleisen på Bæsj.
"You win!"
Sugetur roper: "Få balltreet!"
Lille Lucas feirer som Kaká.
Alle er glade! Småungene briljerer!
Jeg tar balltreet i lufta, og vi mister det.
Det stemmer. Og vet dere hvorfor?
Jeg skal forklare.
Har man etablert sine egne regler, skjønner man hva som skjedde der.
Jeg skjønte ikke reglene, så jeg tabbet meg ut.
Sånn går det om du ikke viser folk hvem du er. Da blir du overkjørt.
Så snart du har satt opp regler, etablerer du prinsipper.
Du må gjerne være flere ulike versjoner av deg selv.
Folk fra gata oppmuntres ikke til å bli den de vil bli. Vi må bare bli det.
Først ville jeg bli fotballspiller. Det skar seg.
Nå skal jeg snakke om andrevalget.
Da jeg var 14, ville jeg bli axé-danser.
Drit og dra! Vi har alle ulike mål.
Jeg byr på meg selv, ikke døm meg.
Jeg ble en dyktig axé-danser, bare hør.
Jeg begynte å danse axé fordi far likte Michael Jackson.
Og jeg ville danse som ham. Jeg kunne ikke danse, så jeg prøvde axé.
Far digget Michael. Jeg ville at han skulle like meg like godt.
Han løy om Michael Jackson.
Han sa at Michael Jackson ble født i Diadema.
Jeg sa: "Oi, ser de på Jukanalha?"
Jeg spurte om hvorfor far likte Michael Jackson.
"Han har enestående konsentrasjonsevne. Han gikk fra svart til hvit.
Folk ante ikke at det gikk an. Han må ha hatt fullt fokus."
"Er syngingen eller dansingen best?" "Han synger bra og danser utrolig."
Som 14-åring danset jeg som Michael Jackson.
Jeg var helt rå.
Men når du danser som ham, vil ingen snakke med deg.
Du blir fæl. Folk sa "Thiago", og jeg sa "ja".
Helt latterlig.
På gata kunne jeg si: "Her har jeg ikke vært før."
Jeg ville bli Michael Jackson. Mor så en kakerlakk, jeg drepte den.
Jeg ville bli Michael.
Da bussen ikke stoppet, sa jeg: "Ærlig talt, jeg vil hjem!"
Men far nektet meg!
Han sa: "Du blir aldri som Michael Jackson,
for Michael Jackson kjenner Gud."
"Ja, men han kjenner jo alle. Hvor har du det fra?"
Han sa: "Han tar en piruett og knipser, og så faller et guddommelig lys over ham."
For første gang tenkte jeg: "Faen ta deg."
Nå har jeg mitt eget show.
Forstått?
Det er kult å ha dette lyset og rigget. Og jeg er fortsatt Michael Jackson-fan.
Kan alle Michael Jackson-fans, si "jeg"?
Jeg!
Kan alle som tror at vi aldri vil få se en like stor popartist, si "jeg"?
Jeg!
Så dere er enige i at han var vår aller høyest elskede pedo?
Hva er det? Dere hadde jo så mye på hjertet.
Michael Jackson er pedo. Tror dere jeg syns det er artig?
Jeg er jo fan av ham, det er slett ikke artig.
Første gang noen snakket stygt om ham, ble jeg sint.
Og hvem sa det? William Bonner.
Jeg var hjemme og slappet av. Bonner sa: "Michael Jackson anklaget for pedofili."
Jeg sa: "Nei!
Nei, William!
Hvordan kan du tro på de løgnerne?
Jeg ble fornærmet.
Neste dag åpnet han med: "God kveld." "Kjøss meg bak", sa jeg.
God kveld meg i ræva. Kommer han til vårt nabolag, får han svi.
Hvorfor tror jeg han er pedo?
I likhet med Dave Chappelle så jeg programmet på HBO
om alle som anklaget Michael Jackson for pedofili.
Nå som jeg er på Netflix, vil jeg si noe.
Hei, Dave Chappelle.
I Brasil ser mange komikere opp til deg.
Skjønner du?
Du er det nærmeste vi kommer Richard Pryor.
Og jeg har en drøm om at du og jeg røyker en joint sammen.
Så selv om jeg vet at dette blir tekstet,
må jeg rette en forespørsel på engelsk.
Hør her.
Hei, Mr. Dave Chappelle.
Jeg har en drøm.
Og i denne dream...
Er det noe jeg vil spørre deg om.
Mr. Dave,
vil du...
...smoke en joint med meg?
Men jeg er fan av deg, altså.
Hvorfor tror jeg Michael er pedofil?
Som Dave Chappelle så jeg på HBO.
Dere bør forresten se Dave Chappelles Sticks & Stones.
Han vitser om at Michael Jackson ikke er pedofil.
Nå sier jeg at han er pedofil fordi det er mitt syn på saken.
Jeg så dokumentaren.
De som anklaget ham, sa helt drøye ting.
Du er modig om du dikter opp noe sånt.
Siden de ble filmet og måtte si sannheten,
er jeg overbevist om at Michael Jackson er pedo.
Jeg glemmer aldri ansiktet til ham som ga meg en på tygga.
Tenk om han hadde stukket fingeren i ræva mi?
Da ville jeg ha husket hver minste detalj.
Jeg tror han er pedofil og i live.
Hvem tror Michael Jackson er i live?
Jeg!
Det uroer meg.
Dokumentaren fins jo, og om han er i live...
...kan han meget mulig ha sett den.
Jeg kan få ideer til vitser om alt slags.
Jeg ser for meg Michael Jackson naken foran tv.
Med stå.
Han ser vennen sin og sier: "Tito…
De ungene er noen jævler.
De lovte å ikke si noe.
Jeg har ikke før dødd før de legger ut om alt."
Jeg tar opp dette fordi jeg merket meg noe da beskyldningene dukket opp.
Folk klikket og skrek: "Din jævel!
Hvordan kan du som en voksen mann beskylde en gammel millionær for pedofili?
Vil du ha penger?
Hvorfor sa du det ikke da du var liten?
Måtte du bli voksen for å kunne si at du ble misbrukt?
Hvorfor det?"
Fordi han var et barn. Skjønner dere hvorfor vi må snakke med barna om sex?
Men på tv er det en idiot som sier: "Ikke snakk med barna om sex."
Det er helt på trynet.
Og dere får aldri se meg snakke om politikk.
Jeg kan ingenting om det. Vet dere hva jeg kan en del om?
Idioter.
Ser du ikke behovet for å snakke med barn om sex, er du en idiot.
Snakk med barn om sex.
Lær dem at man kan være tiltrukket av begge kjønn.
Folk blir forelsket i folk, sånn er det.
Og beføling fra voksne er ikke kjærtegn, det er vold.
Si det til en annen voksen.
Jeg lurer på hva folk som ikke skjønner dette, tror de må si.
Skulle liksom jeg snakke om sex med niesen min Ingrid på tolv,
og så si "Vennen...
...en dag vil du bli knullet bakfra.
Jeg vil helst ikke snakke om det, men...
Jeg har aldri prøvd selv, men har sett det mange ganger.
Du legger brystet mot bakken."
Er det det du mener? Nei, vent litt.
Skal jeg si dette til nevøen min på 18:
"Spre rumpeballene hennes, spytt på kuken og gi gass.
Sånn!
Ja.
Frem og tilbake."
Selvsagt sa de det ikke til noen. Ingen ville tro Michael var pedo.
Du var blendet og så ikke noe galt ved ham.
Du gjennomskuer heller ikke prester, onkler, foreldre, og så videre.
Tror dere at dersom Michael Jackson hadde stukket fingeren i ræva mi,
og jeg fortalte det til far...?
Tror dere han ville ha blitt sint?
Det ville utspilt seg slik...
Jeg kommer hjem fra Michael Jackson.
"Far, jeg er tilbake fra Diadema.
Jeg var i Diadema med Michael Jackson.
Han tok frem Billy Jean-en sin.
Jeg spurte: 'Er den Black or White?'
Da han stakk fingeren i rumpa mi, sa jeg 'Dangerous'. Han forgrep seg på meg."
Far ville ha sagt: "Skulle ønske det var meg!"
Men Michael Jackson inspirerte meg til å danse.
Jeg startet axé-gruppen Swing Moleque, bestående av meg, Joabe, Felipinho,
Manu, Carina, Jéssica, Ariana, Michele og Nego Tchan.
Nego Tchan har bestandig vært homofil.
Homo.
Homse, skrulle, homo!
En sånn kjekk homofil, som er stolt og lyser opp omgivelsene.
Alle liker jo homofile. Kommer det en, roper du: "Homo!"
Han er en ekte homofil.
"Er det gutt eller jente?" "Det er en homofil."
Han er homofil.
Du er hetero.
Macho, mandig, æsj!
Ikke sant?
Han var en slik homofil som gjengjente lukten av kuk.
Han var en Waze for kuker.
Han kunne bråstoppe fordi han været en kuk hundre meter unna.
Da jeg var 14, dummet jeg meg ut overfor min homofile venn.
Det var heldigvis et engangstilfelle.
Når venninner hører dette, sier de: "Hei, hei...
Thiago...
Hvordan dummet du deg ut overfor din homofile venn? Var du fordomsfull?"
Nei. Jeg dummet meg ut da jeg var 14. Nå er jeg 30.
For 16 år siden i Taboão da Serra ante vi ikke hva "fordomsfull" betød.
Vi var sultne.
Vi hadde annet å tenke på.
"Hvordan dummet du deg ut, da?"
Jeg var teit og kastet meg på fordømmelsen.
En venn kom og sa: "Visste du at Nego Tchan er homo?"
Jeg sa: "For noe faenskap!
Han er homse!
Jeg sier det til bestemor."
Jeg gikk derfra og lurte på hva "homo" var for noe.
Jeg spurte bestemor: "Hva er homo?"
Gudfryktig som hun var, sa hun: "Djevelen!
Thiago, hør her.
Mann og mann sammen lage varulv kan."
Jeg sa: "Du store min.
Jeg må advare Nego Tchan før fullmåne."
Jeg dro hjem til ham og sa: "Nego Tchan, er du homo?"
Han ser på meg og sier "Aldri!"
"Jævelen vil ikke si det.
Jeg gikk til Felipinho og sa:
"Vet du at Nego Tchan suger kuk?
Han er homse, skrulle, homo!
Samme om han knuller eller blir knullet, venner skal ikke skjule sånt.
Hvorfor har han et hemmelig rumpehull? Han kan vel si at han liker å bli knullet?
Er han hemmelig Agent X69?
Felipinho ble usikker og sa: "Hold an.
Er Nego Tchan homo?"
Jeg sa: "Felipe...
Han går helt i spinn om han får noe opp bak.
Han har ikke rumpehull, men en Beyblade."
"Vent nå litt. Er vår Nego Tchan homo?"
Jeg sa: "Felipe…
Kast kuken på gulvet, så trikser han den opp og fanger den med ræva.
Han er homse!"
"Vent litt. Dette blir for mye for meg.
Mener du...
...at Nego Tchan er homo?
Dæven. Det ante jeg ikke.
Jeg skal følge med. Ser jeg at han er homo, må vi ha en kode.
Jeg ser på deg og gjør sånn: "Big Big." Det betyr at jeg vet han er homo.
Er jeg usikker, blir spørsmålet:
"Du, Big Big. Har du vurdert å passe dine egne saker?"
Det såret. Men han hadde rett. Det der var pokas ideia.
Jeg så det i en film.
Det å konfrontere venner krever større mot enn det å konfrontere fiender.
Hvem sa det? Albus Humlesnurr.
Gatesmart fyr fra Galtvort.
Kule referanser.
Det er artig når jeg sier det, for alle som klappet, sier: "Hei, hei...
Thiago...
Jeg er fra Smygard!"
Vi er fremme ved del fire av showet: Feil fører til utvikling.
Dere må utveksle ideer. Vi trenger ikke flere på gata som påpeker feil.
Vi trenger flere som sier hvordan man gjør noe riktig.
Noen bruker lengre tid enn andre på å finne ut av ting.
Hjelp til, ikke saboter.
Hadde jeg vært smart, ville jeg ha skjønt det Felipinho sa.
Men, nei da...
Jeg var 14 år og stokk dum.
Da Felipinho sa det der til meg, svarte jeg...
"Du, Big Big. Har du vurdert å passe dine egne saker?"
Jeg svarte: "Ja!
Selvsagt har jeg det.
Spesielt nå når det er to homoer i gruppen."
Så begynte jeg å danse igjen.
Nego Tchan kom og sa: "Mine damer og herrer."
Jeg sa: "Felipe...
Han er jo en flamboyant diva!"
"Noen nyheter, Nego Tchan?" "Ja, three."
Jeg sa: "Three...
En bilingval diva!"
Ergo slikker han både rumpe og kuk.
"Hvilke nyheter?" sa jeg.
"Jeg har fått laget en bandana som når meg til rumpa.
Vi skal bli mer feminine når vi opptrer."
Felipe... Nyhet nummer to?
"Jeg har fått laget kapribukser med åpning her
og en splitt som viser 60 prosent av rumpa.
Jeg kaller dette en 'flow-splitt'."
"Hva for noe?"
Han sa: "Flow-splitt."
Jeg sa "flow", han sa "splitt".
"Hva heter den, sa du?"
Han svarte: "Ikke gjør narr."
"Snakk langsommere, da. Flow...?"
"Splitt."
"Et øyeblikk, jeg må snakke med Felipe."
"Flow…
Homo, sier jeg!
Han er homse!"
"Nego Tchan, den tredje, da?" "Jeg er skuffet over to i gruppen.
Jeg skal få orden på hoftevrikkingen deres med røffe metoder."
Jeg sa: "Faen, hvem starter?" Han svarte: "Definitivt Felipinho."
Jeg var et rasshøl og sa: "Å, Felipe...
Han skal ty til røffe metoder.
Han er homse!"
"Du er nestemann", sa han. "Se på ham, Felipe", sa jeg.
"Hvordan skal du fikse vrikkingen?" "Vi tre møtes i din seng i morgen."
Jeg sa: "Felipe…
Se på meg.
Opp med hodet, skatt.
Se meg i øynene.
Hørte du hva han sa?
Felipe…
Du må stille i morgen.
Det blir vanskelig for meg.
Han der leker ikke butikk."
Morgenen etter sitter jeg og Felipinho i hver vår ende av senga.
Nego Tchan er i midten og sier:
"Kom igjen, sett dere på senga."
Spre, spre
Strekk dem ut og gjenta
Venstre, høyre og rundt i ring
Sånn, ja Og så tilbake
Rist løs
Kom an
Vi danset lenge.
Jeg tror vi danset i sju minutter. To var flaue, én var...
Rundt i ring Venstre, høyre
Vi danset i sju minutter. Det varte og det rakk. Ingen sa noe.
Vi unnvek hverandres blikk.
Det var pinlig.
Ingen sa noe, og jeg tenkte "Felipe…
Tenk at vennskapet vårt skulle bli slik."
Etter tre minutter sluttet Nego Tchan å instruere og synge.
Uten musikk var vi bare tre gutter som sto sånn.
Felipinho var så flau at han vrikket med armene i kors.
Underkroppen hadde full fest, overkroppen var gravalvorlig.
Til slutt sa jeg:
Om far kommer inn nå, vet jeg ikke hva jeg skal si.
Vi øvde og øvde.
Vi kom til finalen i axé-mesterskapet.
Vi hadde med to fulle busser med fans.
Ungdommene spilte trommer på bussen.
Folk fra gata blir glade av... kokain.
Så jeg...
Jeg danset…
Noen røsket tak i meg.
"Hei, Felipinho.
Med bandana og undertøy?
Hvor er 'flow-buksen'?
Han svarte: "Det var det jeg skulle si. Jeg har glemt den. Far henter den nå.
Vet du at Nego Tchan har kjøpt olje han vil gni oss inn med?"
Jeg sa: "Hva?"
Da kom Nego Tchan med en flaske olje. Jeg spurte om han skulle fritere.
Han sa: "Det er kroppsolje med glitter." Jeg sa: "Med glitter, Felipe...
Det er til alver, ikke til folk."
Vi sto inn mot veggen. Nego Tchan gned oss inn med olje.
Felipe var kun iført bandana og undertøy.
Nego Tchan gnir inn Felipes midje, sakte.
En skulle tro Felipe var Felipe, men nei.
Felipe var et bytte.
Og Nego Tchan…
Nego Tchan.
I forførelseskunstens jungel er Nego Tchan en coyotetispe.
En ulvetispe.
En hunnkrokodille.
En Chikorita.
Har dere hatt et ligg som var så godt at dere stønnet slik?
Det var slik Nego Tchan pustet.
Nego Tchan går løs på skuldre og øvre del av rygg.
Han gnir på olje ut til Felipes høyrearm, tar et skritt til høyre og masserer sakte,
som om den var en kjempelang kuk.
Felipe trekker til seg armen. Oljen sentreres på venstre skulder.
Felipinho og Nego Tchan fletter fingre.
Som en tantrisk massasje som ender med en deilig runk.
Ingen sa noe, men jeg tenkte: "Felipe..."
Nego Tchan lot Felipinho gå tilbake til hvilstilling.
Så gikk det som ventet.
Nego Tchan sydet av begjær og grep tak rundt Felipes midje.
Felipe pratet med Joabe og enset ikke...
...at Nego Tchan hadde onde hensikter.
Men Nego Tchan...
Nego Tchan...
Han fortsatte med å massere Felipes mage og gled oppover mot brystet,
inntil tommelen berørte brystvorten.
Sirkelbevegelser.
Brystvorten våknet og ropte: "Felipe!
Det er noen som masserer her!
Det er en guttehånd, Felipe."
Hodet hører brystvorten, men idet vi ser ned,
Nego Tchan...
Nego Tchan er en lumsk skrulle!
Han legger hendene på ryggen til Felipe, som ennå prater med Joabe.
Han enser ikke Nego Tchan.
Nego Tchan…
...stryker hånden varsomt over Felipes loff.
Og for første gang...
...så Felipe på meg og sa "Big Big..."
Og så...
...gikk det ti år.
Standup gjorde livet mitt bedre.
Det er blitt hevdet at jeg endret standupmiljøet.
Dette føles som et stort ansvar.
Jeg ble på vakt overfor falske venner og folk som holdt avstand uten grunn.
Felipinho og jeg er fortsatt venner. Nego Tchan har dessverre forsvunnet.
Men i fjor kom han tilbake.
Han ville se forestillingen min. "Kom", sa jeg.
Han kom bak scenen, vi klemte og kysset.
Jeg så alvorlig på ham og sa: "Nego Tchan...
...jeg dreit meg ut.
I barndommen burde jeg ha vært en god venn, men...
...jeg var en dust.
Jeg vil si unnskyld og... Jeg ville hjelpe, men kjørte deg hardt.
Han sa: "Gid det var så vel."
"Hva sa du?"
Han sa: "Gid det var så vel, vennen.
Det går helt fint, Thiago.
Selv om folk er fæle, kan man ikke slutte å le av livet.
Livet er tøft.
Man kan ikke ha en slik innstilling.
Tenk deg om.
Jeg er homofil, svart og fra gata."
"Snakker meg om full pakke."
Han sa: "Ja, nemlig. Drømmepakken for fordommer.
Jeg kan enten le av livet eller være trist livet ut."
Jeg spurte: "Går det bra?" Han svarte: "Fabelaktig.
Og forresten, Thiago,
Det er noe jeg må si deg.
Jeg har ventet på en passende anledning.
Thi, det er en jeg har vært forelsket i lenge.
Og...
...nå skal du får høre om det.
Jeg skal hente ham.
Felipe…
Henter du Carlos for meg?
Kom, Carlos, du skal få hilse på ham. Han har stort hode, men er snill.
Thi?
Dette er Carlos.
Mannen min.
Og kona mi.
Det avhenger av preferanser.
Jeg vil at du skal møte ham fordi...
Jeg har aldri følt meg så elsket og beskyttet før.
Jeg ville at du...
...skulle møte ham.
Dette er Carlos, Thi."
Jeg snakket med dem i en halvtime.
Jeg lærte mye om hengivenhet, om hudfarge...
Jeg var en god lytter.
De er homofile, og jeg er hetero, så jeg stilte pinlige spørsmål.
Midt i en seriøs samtale sa jeg: "Hvordan veksler dere på rollene?"
Jeg syns sånt er morsomt.
Nego Tchan visste at jeg køddet, og sa: "Hold munn, ditt fjols. Hva vil du vite?"
Jeg spurte om hvordan de pleier forholdet.
"Spiller dere FIFA?"
Nego Tchan kjenner meg og spurte: "Fortsatt trøbbel på damefronten?"
"Helt ærlig, når jeg ser lykkelige par, lurer jeg på hvordan det går an.
Jeg har vært en idiot i alle forhold."
Nego Tchan ser på meg og sier: "Indre harmoni. Du må trives med deg selv.
Da skjønner du at du ikke trenger noen.
Både jeg og Carlos trivdes alene. Sammen er vi et lykkelig, homofilt par.
Du burde prøve."
Først tenkte jeg: "Må jeg prøve å knulle Felipinho?"
Like etter tenkte jeg:
"Neppe.
Men dette med indre harmoni skjønte jeg. Forresten så ser dere bra ut sammen."
Det ble god stemning i garderoben. Idet jeg snur meg, åpner Felipinho døra.
"Felipe, Nego Tchan er her!"
Da ser vi at de to står og råkliner.
Felipinho sier: "Å, han er jammen meg homo."
Vi er inne i siste del nå.
Å, så søte dere er.
Vi tar et tilbakeblikk. Regler, prinsipper, selvhevdelse,
feil fører til utvikling, og så til slutt: "Hvem kjemper du for?"
Er dette på plass, er du pokas ideia.
Nå skal jeg si noen ting. Hvis dere er enige, sier dere "ja".
Er du uenig, holder du kjeft.
-Er moren din irriterende? -Ja!
Min også. Selv om hun går i kirken, den røya.
Det er helt ufattelig. Hun drar for å finne Jesus og kommer hjem med djevelen.
Er søsknene dine fortsatt rare?
Ja!
Og de kom ut fra samme dåse?
Iblant går det galt. Én bra, én dårlig...
Dukker onkler og tanter bare opp når de trenger noe?
Ja!
Møter du bare resten av familien når noen har dødd?
Ja!
Hvis din familie er som andre familier,
hvorfor syter du om den?
Fordi du ikke forstår din rolle i familien.
Jeg har noe å si til dere som klager om familien.
Familien var alt irriterende før dere ble født.
At du ble født, gjorde det bare verre.
Dere er det jeg vil kalle "dødvekt".
Dere lever ikke opp til Racionais' tekst om at blomster kan gro på dynga.
Dere er søppel på dynga.
Dere har ikke skjønt at dere må endre familien.
Bli pokas ideia, så slipper de å gå gjennom det samme.
Dere fatter ikke det, dere vil heller syte, som dem.
Livet er vann. Vil du drukne eller svømme?
Jeg burde bli life coach.
Da jeg var 14, skulle jeg snakke med noen unger på gata.
Da så jeg vennen min Fábio bli banket og skutt.
Han døde mens vi alle så på.
Han ble drept. Jeg var 14 år.
Forstår du ikke at det merker folk for livet, vil du aldri forstå folk fra gata.
Men jeg kan jo ikke bare si noe sånt, og så la det forbli kjip stemning her.
Nei da, jeg må få dere til å le av denne elendigheten.
Derfor skal jeg vitse om Fábios død.
Nå sier damene: "Hei, hei...
Thiago, tror du folk vil le av at Fábio døde?
Det avhenger ikke av temaet, men av komikeren.
Jeg var 14, skulle snakke med noen unger på gata
og så vennen min Fábio bli banket og skutt.
Spørsmålet er...
...måtte de banke ham?
Det var unødvendig.
Som 18-åring bestemte jeg at jeg ville gi mor et hus når jeg ble 30.
Det gjorde jeg.
Jeg skulle også ha et eget hus og god økonomi. Det har jeg.
Jeg skulle ha en rå bil. Jeg har Chevy, men jobber med saken.
Jeg lovte også familien at når jeg ble 30, skulle vi feriere sammen en gang i året,
et annet sted enn Mongaguá.
Det er fint i Mongaguá, men jeg har vært der mye.
Ringormene i sanden sier: "Thiago!"
Og jeg er veldig stolt over at den første turen med familien
gikk til Disneyworld, fatter dere?
Dere hørte riktig. Det handler om å gjøre fremskritt.
Du må arbeide for alle.
Mitt talent, mine sluttpoenger, mitt prosjekt, min prestasjon
og deres penger!
Dere har finansiert dette.
Og kan jeg få si noe?
Når vi filmer dette for Netflix, får hele verden se det.
Brasilianere vil se på det som en triumf og si: "Han dro til Disneyworld for faen!"
Men gringoene vil også se dette.
De vil si: "Se, kjære. De feirer at de fikk dra til Disneyworld!"
Jeg eier ikke skam, så...
Netflix, zoom inn på ansiktet mitt. Ikke for mye, det er så bollete.
Hei, jævla gringo, ha respekt for turen min til Disneyworld.
Du aner ikke hvor kjipt Playcenter er.
Respekter meg som menneske.
Du har ikke stått 14 timer i kø for å ta berg-og-dal-bane.
Vakten sier: "Det pågår vedlikeholdsarbeid."
Du får lyst til å drepe alt og alle.
Fra jeg var 18 til 30, sparte jeg mye. Lite penger, mye sparing.
Jeg valgte alltid det billigste.
Spiste jeg da Fofura eller Fandangos?
-Fofura! -Fofura.
Jeg spiste plast med smak av løk og persille for å spare.
-Toddynho eller Xocopinho? -Xocopinho!
Rottenes sjokomelk.
Drikker du tre av dem, sier magen: "Å, fytti!"
For et herlig publikum.
Tenker du for mye på penger fordi du vil gi familien din et nytt liv,
blir du materialistisk.
I Disneyworld skulle jeg ikke tenke på penger.
Det var vår første utenlandstur. Vi måtte kose oss.
Ja!
Jeg tenkte: "Ikke stress. Drit i pengene!"
Jeg fikk hele familien om bord i et fly.
Og det var ikke lett.
Jeg vet ikke om dere har klart å gjøre noe for deres kjære.
Men det kjennes godt.
Da jeg så dem der, tenkte jeg: "Så fantastisk.
Alle er glade og tilfreds takket være min svette, mitt arbeid, min disiplin."
Niesen min Yasmin på fire smilte slik man gjør
når man spiser en churro til ni dollar.
Hvorfor er de så dyre?
Jeg så mor kjøpe en genser til 150 dollar.
Mor frøs.
Hun sa: "Det er så kaldt."
Jeg sa: "Hold ut til vi er hjemme."
Men hun frøs og måtte kjøpe en genser.
Mor frøs...
Hun har vært i overgangsalderen i syv år uten å fryse.
Men Disneyworld holdt hun ikke ut. Der gikk grensen...
Jeg så at hele familien koste seg,
og brente av mine penger.
For første gang savnet jeg Mongaguá.
Jeg sa: "Ikke tenk på penger."
Niesen min sa: "Onkel...
Det rumler i magen."
"Er du sulten?" "Ja", svarte hun.
Niesen min er så søt, her forleden sa hun noe artig:
"Onkel...
Far sa at han bare liker deg sånn passe."
Jeg sa: "Si at det er gjensidig."
Jeg sa: "Iara, vi må ha lunsj. Har vi bestilt plass der hvor Mikke er?"
Hun sa: "Ja, Mikke kommer om ti minutter." Jeg sa: "Heftig! Vi har fått det til!"
Mens vi spiser, kommer Mikke inn. Niesen min sier: "Mikke er her!"
Jeg sa: "Hold an! Ta det med ro, jenta mi.
Gudene vet hvem som er inni Mikke.
Michael Jackson?
Ro deg ned!"
Siden jeg er en gategutt fra Brasil, tok jeg hånda hennes og sa: "Unnskyld!
Kan du la deg fotografere med niesen min, din rotte?
Begynner hun å gråte, blir det månelyst her.
Kom igjen!"
Jeg satte meg i stolen som en gangster.
Mens vi spiste, kom det ei og ga meg en regning på 440 dollar.
Det er 1700 realer.
Lunsj.
Ikke inkludert flybilletter.
Skulle tro Elsa var der, ikke Mikke, for jeg frøs til.
"Hvordan vil du betale?" sa hun. "Vet ikke", sa jeg.
I naturalia fra søstrene mine?
Jeg sa: "Hvorfor er det så dyrt?" Hun sa: "Dere spiste med Mikke."
Jeg sa: "Den jævla rotta! Pell deg tilbake til kloakken sammen med Turtles.
For 1700 realer burde Langbein gå ned på mor.
Denne kyllingen bør være Onkel Skrue når prisen er 1700 realer!"
Jeg lagde en scene, og familien satt sånn.
Jeg ble flau og tenkte: "På an igjen? Betyr penger mer for deg enn familien?"
Men 1700 realer?
For lunsj?
Jeg var ikke den eneste som var sint. En annen brasiliansk familie klikket.
Han var sintere enn meg.
Han sa: "Take it easy, meg i ræva!"
Jeg så på de 1700 realene. Deretter så jeg niesen min klemme Mikke.
Hun så på Mikke og sa:
"Mikke...
Du er så kjekk."
Mikke svarte...
Jeg tenkte: "Fy fader, her sitter jeg og tenker på penger."
Endelig slo det meg.
Jeg kunne dele opp 1700 realer i avdrag på 170.
Jeg glemte pengene og sa: "Yasmin, vennen. Jeg er så glad i deg."
Hun smiler til meg idet jeg hører...
"Jeg snakker ikke til deg, din rotte!
Tror du jeg er redd for deg? Rop på Pluto!"
"Jeg er glad i deg også, onkel.
Hodet ditt ligner på Mikkes hode."
Jeg så på det smilet og på pengene, og tenkte: "Ikke verdt det."
For 1700 realer kunne hun ha fått tennene til Firmino.
Gærningen har kritthvite tenner. Han bruker blekemiddel som munnskyllevann.
Etter lunsj går vi til den blå byen Pandora fra Avatar.
For et merkelig sted.
Alt er blått. Man kjenner ikke igjen noen.
Det er helt sprøtt, og det var lyder, akkurat som i Pandora.
Fra skjulte høyttalere kom det lyder som dette...
Mor sa: "Det hviler en forbannelse over dette stedet."
Her trengs det bønner fra 40 prester for å få Guds velsignelse.
Her har ikke Bibelen vært på månedsvis.
Jeg sa: "Dette er en annen planet." "Pisspreik, stedet er i djevelens vold."
Jeg sa: "Vi er i Pandora. Husker du ikke de blå folkene i Smurfene?"
Vi stopper og hører...
"Velkommen, jordboere.
Velkommen til Pandora.
Nå får dere oppleve deres første flytur i simulator.
Hvis dere består prøven, får dere leve sammen med avatarene.
Gå inn og ta plass i maskinene."
Pokker!
Jeg sa: "Fy faen!"
Jeg satte meg ned som om den var en dyr motorsykkel.
Jeg så på nevøen min og sa: "Det er en Hornet!
Mor, hvor er Juliet-brillene?"
Mor tok på 3D-brillene. Hun er nærsynt.
Hun tok på 3D-brillene og sa: "Jeg kan se igjen!"
"Herregud", sa jeg.
Jeg skjønte ingenting. For meg var alt maskiner.
Men idet jeg tok på brillene, var jeg i Pandora.
Jeg sa: "Fy faen!"
En kvinne dukket opp og sa:
"Alt dere opplever i simulatoren, er virkelig, så hold dere fast."
Hun forsvant, og motorsykkelen var vekk. Den var nå en åtte meter lang fugl.
Helt blå!
Jeg kalte den São Caetano.
Den begynte å gå.
Den flakset med vingene.
Og skrek.
Den stupte, og jeg sa: "Ro deg ned, São Caetano!"
Den sneiet nesten en stein og suste i 150 km/t.
Jeg sa: "Fortsett, jeg dekker til skiltene!"
Fortsett, São Caetano!
Snuten tar oss aldri!"
Fuglen krenget, og vi krenget. Deretter krenget vi til motsatt side.
Det blåste, og vi kjente virkelig vinden.
Det regnet, og vi ble virkelig våte.
Vi fløy inn i en skog.
Disneyworld hadde lagt inn lukt av skog.
Jeg har aldri vært i en skog.
Mor luktet på plantene og sa: "Du røyker vel ikke djevelens sigaretter?"
"Har du klikket, mor? Skjerp deg."
Plutselig flakser den igjen.
Og lander.
Puster.
Beina våre var på fuglens mage. Helt utrolig. Da den pustet...
...kjente vi med beina at den pustet.
Og når jeg syntes dette var helt vilt, tenk på mor som er kirkegjenger.
Fra første sekund hørte jeg mor si:
"Frels meg Gud!
Det er kraft i Jesu blod!
Selv om jeg reiser gjennom dødens dal, ridende på djevelens hest...
...så har jeg Jesu tøyler!"
Jeg spurte mor hvordan det føltes.
Hun svarte: "Det kiler."
Jeg sa: "For en gæren familie!"
Så var turen over.
Mor kommer løpende, klemmer meg og gråter.
Ingen liker jo at moren sin gråter.
Jeg sa: "Vent utenfor, så tar jeg hånd om mor."
Jeg skjøv mor varsomt unna og spurte:
"Mor, hvorfor gråter du?"
Hun snudde seg.
"Jeg har aldri fløyet før."
Jeg sa "Hva?"
Hun sa: "Dette var min første flytur.
Jeg har fløyet i et fly, men ikke på et dyr…
Dette var første gang!"
"Mor, du har ikke fløyet, det var en simulator."
Hun sa: "Samme det!"
Jeg sa: "En simulator simulerer noe.
Mor, når du gråter, er det stort sett fordi du er sint eller trist.
Men du er vel ingen av delene nå?
Er du glad?"
Hun sa: "Ja.
Men én ting er sikkert, den fuglen pustet.
For en ellevill tur.
Gleder meg til å ringe Fátima og fortelle."
Jeg sa: "Men hvorfor gråter du?" "Det er ingenting", svarte hun.
"Si det, da", sa jeg.
"Ingen spesiell grunn."
Sånn for øvrig, så trenger vi alle å blåse ut.
I oppveksten skal vi helst ikke gråte eller snakke om det vi sliter med.
Undertrykkes alt, blir det verre. Jeg sa: "Mor, hvorfor gråter du?"
Hun sa: "Det er bare det at...
Ingenting, gutten min. Jeg skulle bare gjerne ha gjort dette for min mor.
Men...
...det går bra."
Jeg sa: "Ikke tenk på det.
Du ville ikke ha hatt råd.
Lunsjen alene ville ha makset kreditten din."
Jeg sa til henne: "Mor, helt oppriktig,
jeg har bare sett deg gråte av glede to ganger.
Første gang var da jeg kjøpte et hus til deg.
Andre gang var da du fløy.
Hei, for å være dønn ærlig...
Hadde jeg visst hva det kostet, ville det bare ha blitt flytur."
Mor sa: "Det var bare en simulator."
Jeg sa: "Skal si du lærer fort!
Hva er det?"
Hun sa: "Se på alt dette. Se på Disneyworld.
Du står bak."
Jeg sa: "Nei, Mikke. Jeg er ikke ferdig med den forbanna rotta.
Jeg skal sparke av den hodet så det flyr av sted.
Lille Lucas fra Brasil vil si: "Ta med brus!"
Hun sa: "Nei, din gjøk, jeg mener det at vi er her.
Det er takket være din innsats.
Jeg ville bare si...
Jeg vet du syns det er trist at du må reise så mye, og at vi møtes så sjelden.
Men se hva du gjør for oss alle.
Vi er veldig glad i deg.
Og jeg er heldig som er moren din.
Omsorgen din viser at du vil bli en god far.
Bare gjør alt motsatt av din far."
Da ga jeg mor en klem.
Og jeg registrerte at hele familien sto og så på.
For første gang i mitt liv kjente jeg ekte glede.
For første gang så jeg på familien og tenkte: "Vi vant."
Hvis dette var belønningen for tolv år med pokas ideia, var det verdt slitet.
Dette blir ikke verdens beste standup, for jeg er ikke verdens beste komiker.
Men den vil oppleves som noe unikt av mange.
Det er det du må gjøre for andre. Jobb for deres skyld. Vær deres stemme.
Jeg pleier å si:
"Mangler det referansepunkter, må du bli et selv."
Etter at jeg ga mor en klem, burde jeg bare ha gått.
Men da vi klemte, havnet hodet hennes her.
Da jeg snudde meg, havnet munnen min ved mors øre.
Etter så mange vakre ord måtte jeg bare si noe.
Mine største fans skjønner alt hva som skjedde.
Dem som ikke burde være her, tenker: "Herregud!"
Rita!
Folk fra slummen har en egen dialekt."
Og nå skjønner alle tegningen og sier:
"Hei, hei...
Thiago!
Du sa vel ikke..."
Amanakashamana.
"Amanakashamana."
Hei, folkens, det var alt jeg hadde!
Takk!
Og ikke glem: pokas ideia.