Downloaded from YTS.MX
‎UN PROGRAM ORIGINAL DE COMEDIE NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎Alte firi, alte culturi.
‎Toți puși laolaltă în același ghetou.
‎Râsul face viața suportabilă.
‎Borfașii adevărați fentează ‎până și poliția.
‎Din ghetou li se trage.
‎Acolo între frați, printre temeri, ‎educație și moarte,
‎e și cel care ne aduce ‎cea mai pură fericire.
‎Aplauze pentru fratele meu, ‎Thiago Ventura.
‎Faceți zgomot!
‎Reprezint ghetoul!
‎Exact!
‎Fă zgomot, Brazilia!
‎Din Taboão da Serra! ‎Luați loc acum, frații mei. E OK.
‎Bun venit la cel de-al treilea ‎stand-up al meu!
‎Primul s-a numit ‎Asta e tot ce am,
‎despre importanța comediei în viața mea.
‎Al doilea, ‎Fii recunoscător,
‎despre tot ce mi-a dăruit comedia.
‎Iar al treilea, numit ‎POKAS,
‎e despre filosofia vieții ‎care m-a adus aici.
‎Cine știe ce înseamnă ‎pokas?
‎Eu!
‎Ce nebunie!
‎În ghetou, majoritatea știu ce e ‎pokas.
‎Dar mulți dintre voi nu știți.
‎- E prescurtarea de la ‎pokas... ‎- ‎...ideia.
‎Iar asta e toleranță zero, oriunde ai fi.
‎Uite ce, voi rosti un cuvânt
‎și dacă vi se pare ‎pokas ideia,
‎spuneți în cor: ‎„Pokas.” ‎Haide!
‎- Violatori. ‎- ‎Pokas!
‎Cei care împușcă oameni într-o școală?
‎Pokas!
‎Cei care vor o gură de Yakult?
‎Pokas!
‎Ați strigat mai tare decât la violator.
‎Asta arată că țara noastră are principii.
‎E în regulă să violezi, ‎dar să nu te pui cu lactobacilii.
‎Când clipurile mele au devenit virale,
‎70% din public erau băieți.
‎Și doar 30% erau fete. Dar azi…
‎am 50% băieți
‎și 50% fete cu probleme.
‎Cele care mă urmăresc sunt genul meu.
‎Nu înghit căcatul nimănui ‎și nu se tem să vorbească.
‎Exact!
‎Niște obraznice!
‎Alaltăieri, citeam comentarii ‎pe canalul de YouTube.
‎Un tip mi-a zis:
‎„Foarte tare, frate! ‎N-am mai râs de doi ani.”
‎Apoi, o tipă a scris: „Da? ‎Dezabonează-te și du-te dracului!”
‎M-a apărat tipa.
‎Am una doar pentru femei.
‎Tipa aia
‎care se dă drept prietena ta,
‎dar când te desparți de iubit, ‎se dă la el?
‎Pokas!
‎Îți vine să-ți smulgi părul, nu?
‎Fetele din Taboão da Serra mă cred nebun.
‎Cei care flirtează cu partenerul tău?
‎Pokas!
‎Ăla căruia îi pute gura ‎și vorbește prea aproape de tine?
‎Pokas!
‎Îți arde genele.
‎Știați că așa a apărut conjunctivita?
‎Ochiul era bine,
‎i-a intrat un gunoi ‎și i-a zis cuiva să sufle.
‎Șapte zile de concediu.
‎Am o prietenă, Eliane, ‎căreia îi miroase gura.
‎M-am dus la prietena ei, Virginia,
‎s-o rog să-i spună treaba asta.
‎„Nu vorbesc cu oameni ‎care-mi trag vânturi în față.”
‎Ea zice: „Nu e așa rău.”
‎„Pe bune?
‎Când vorbește, ‎se sting luminile stradale.”
‎Zice: „Nu-i spune. ‎E religioasă, se supără.”
‎„Bine, rezist.”
‎Când vine, îmi bag degetul în fund.
‎Ea: „Bună. Ce faci?”
‎Eram așa. Apoi vine Virginia
‎și-i spun că prefer ‎să-mi miros propriul rahat.
‎Să mai facem!
‎Polițiști corupți?
‎Pokas!
‎Duri care se cred șefi
‎și nu-nțeleg că promovează violența?
‎Pokas!
‎Ăia puturoși care te îmbrățișează?
‎Pokas!
‎Du-te dracului!
‎Ăia care put la subraț
‎și care nu-și pot ține brațele jos.
‎Și vin la tine, la înălțimea asta.
‎Îți văd umărul, își deschid ‎aripile de diavol
‎și-și proptesc axilele,
‎de parcă ar fi locul perfect de odihnă.
‎Apoi, sucul coroziv
‎ce se scurge direct ‎din uretra diavolului
‎îți ruginește bluza.
‎Vii în hanorac și pleci în maiou.
‎Dacă ai un prieten puturos, ‎trebuie să-i spui.
‎Am avut problema asta. Zic: „Alfonso,
‎Vine amicul nostru puturos.” ‎Sunteți cei mai răi!
‎Uite ce vă amuză!
‎„Vine amicul nostru puturos. ‎îi spui tu?
‎Îl știi mai demult.”
‎Mă privește și zice:
‎- „Chiar pute!” ‎- „Logic.”
‎„Data trecută când a venit, ‎a început să se cojească tapetul.
‎A dormit pe canapea ‎și canapeaua a vomitat perne.”
‎„Pot să-i spun că pute?”
‎Alfonso a zis: „Și cum îi spui?”
‎Mă duc la el și-i zic: „Omule…
‎Nu știu cum să-ți spun, dar…
‎ai o mortăciune în tine.”
‎„Ești nebun?
‎Nu va mai vorbi nimeni cu tine.”
‎Și pe bună dreptate! ‎Amicul meu avea axilele albe.
‎Știți când devin galbene?
‎De câte ori purta un tricou alb,
‎în două minute, erau galbene. ‎Nu știu de ce.
‎Cum să te trezești transpirând
‎și să nu duci la spital să vezi
‎de ce ai un stup la subraț?
‎Ar trebui să-l folosești Dove, nu Tang.
‎Trăia în ignoranță, ‎și viața l-a trezit la realitate.
‎Fiindcă s-a dus la biserică ‎cu Biblia la subraț.
‎Copiii de pe strada mea spuneau ‎că Iisus a murit în Geneză.
‎Să mai facem una.
‎Încă una.
‎Ăia care împrumută bani ‎și nu ți-i mai dau?
‎Pokas!
‎Ăia care-ți împrumută hainele ‎și nu ți le mai dau.
‎Pokas!
‎Tipa cu care faci sex prima oară
‎și folosește un argou ciudat?
‎N-am înțeles. Scula trebuia să fie tare, ‎păsărica, umedă, dar n-a fost așa.
‎Pokas!
‎În al doilea rând, ‎cred că e mai mult treaba mea.
‎Pe bune. Futaiul mergea perfect,
‎când o aud: „Fute-mă!”
‎„Asta fac!”
‎- „Continuă!” ‎- „Dar nu m-am oprit!”
‎Apoi a zis ceva ciudat. ‎A trebuit să mă opresc.
‎„Da, exact așa!
‎E grozav!
‎Bagă măciuca înăuntru!”
‎„Poftim?
‎Ce ai zis, îngeraș?”
‎„Dă-mi măciuca!”
‎„Ce măciucă?”
‎„Măciuca aia mare!”
‎„Măciuca mare?”
‎Am crezut că e un câine.
‎Strig: „Măciucă!
‎Ce dracu' e o măciucă?”
‎- „Chestia din mâna ta.” ‎- „Aia e o pulă!”
‎„Pula e pulă, măciuca e măciucă!
‎Pula se uită la mine și zice: ‎„Nu-mi place măciucă.
‎Tipa nu mă linge și-mi spune măciucă?”
‎„Ce-i aia măciucă?”
‎„Ia măciuca și bagă-mi-o-n bâzdâc!”
‎„Poftim?”
‎„Bâzdâc?
‎Numele formal al păsăricii? Ce dracu'?
‎De la ‎Pokémon ‎ți se trage.”
‎Charmander, Charmeleon, Charizard, ‎Charbâzdâc?
‎Am văzut toate sezoanele,
‎dar Ash n-a chemat niciodată ‎un Păsărikémon.
‎În mod comic,
‎am stabilit filozofia ‎pokas ideia, ‎care are cinci puncte.
‎Primul: regulile.
‎Stai cu ai tăi, ‎mai ales dacă ești din ghetou.
‎Toată lumea trebuie să știe cine ești.
‎Altfel, te calcă în picioare.
‎Am realizat că viața mea are reguli
‎când am jucat ‎taco.
‎Ați jucat vreodată?
‎- Da! ‎- Din ghetou!
‎Cei din ghetou știu ce e.
‎Și bogații: „A zis cumva talc?
‎Pudră de talc? ‎Eu folosesc Johnson & Johnson.”
‎Prima dată când am jucat,
‎m-a învățat prietenul meu Thiago Caca.
‎A călcat desculț în căcat.
‎Cică îți iese printre degete.
‎Scârbos, dar e amuzant, nu?
‎„Chiar și dansezi. Calci și faci așa.”
‎E nașpa că a simțit durere fizică ‎de la dezgust.
‎A călcat și a strigat: „Au!
‎Piciorul meu!
‎Am călcat în el!
‎Pornește furtunul!
‎E căcat!”
‎Ca să-l salveze pe Caca, ‎a venit celălalt prieten, Junior Muie.
‎Vă spun de ce-i spunem Muie? Vă rog!
‎Nu durează mult.
‎Eram în fața casei ‎când vine un copil fugind:
‎„Cineva îi suge pula lui Junior.”
‎„Nu așa se spun poveștile astea.
‎Ce se întâmplă?”
‎Zice: „Cineva...
‎îi suge
‎pula lui Junior.”
‎- „Unde?” ‎- „În baia de la locul de joacă.”
‎- „De cât timp?” ‎- „De cinci minute.”
‎- „L-ai văzut?” ‎- „Da.”
‎- „Era ușa deschisă?” ‎- „Nu.”
‎- „Cum l-ai văzut atunci?” ‎- „Ce?”
‎„Dacă ușa era închisă,
‎cum l-ai văzut?”
‎Zice: „Cineva îi suge
‎pula lui Junior.”
‎„Dacă ușa era închisă,
‎cum l-ai văzut?”
‎Zice: „Cineva îi suge
‎pula lui Junior.”
‎„Deci nu-mi spui. Care e planul?”
‎„Uite care e, frate.
‎Mergem la ușă și facem așa...
‎Hei, Junior, cineva îți suge pula!”
‎De parcă el nu știa.
‎Atunci realiza.
‎De parcă s-ar uita și ar zice: ‎„Ce? Pe toți sfinții!”
‎Era o idee groaznică, ‎și ca orice copil, am acceptat.
‎Am fugit acolo,
‎am ajuns la ușă și am zis: „S-o facem!”
‎„Hei, Junior...” N-a fost timp.
‎Cea care-i sugea pula zice: ‎„Lasă-l în pace!”
‎Căcat!
‎Aparent, a venit tot echipajul!
‎Vine Caca să mă învețe să joc ‎taco.
‎Mi-a explicat rapid.
‎Zice: „Fii atent că eu urmez.
‎Ia mingea și lovește cutia.”
‎Dacă reușești, zici „Dă-mi bâta, te rog!”
‎„Ți se aruncă bâta în aer, nu o lua.
‎Dacă o prinzi, pierzi automat.
‎Lasă-i să-ți pună bâta jos.
‎A doua regulă: aruncă mingea.
‎Dacă o lovește, fuge înapoi.
‎O dată, de două ori,
‎de trei ori. A treia oară,
‎aruncă bâta. Nu lua bâta dacă e în aer.
‎Lasă-l să pună bâta jos. A treia:
‎Dacă auzi strigând:
‎„Mașină!”
‎Ieși din stradă.
‎- „De ce?” ‎- „Vine o mașină.”
‎„E o regulă de joc?”
‎„Nu, e o regulă de viață.”
‎„Următoarea regulă.”
‎„Aruncă mingea.
‎Dacă lovește mingea
‎și tu fugi după ea,
‎fii atent că vor striga:
‎Adu sucul!
‎Vor să te deruteze ‎pentru că atunci vei pierde jocul.
‎Așa că nu-i băga în seamă.
‎Gata. Găsește-ți un coleg și hai! ‎Tu urmezi.”
‎Zic: „Drace!”
‎Mă uitam și nimeni nu era singur.
‎Brusc, apare Lucas.
‎Micuțul Lucas e prietenul tuturor.
‎Îl știi pe prietenul ăla ratat?
‎Era singurul care rămăsese.
‎Am jucat cu el.
‎Dacă spun că am făcut-o, deși n-am vrut,
‎femeile din public zic:
‎„Thiago!
‎Iubire, dacă nu voiai să joci cu el, ‎de ce ai făcut-o?”
‎Fiindcă părea jalnic.
‎O amică mi-a zis ‎că s-a culcat cu iubitul
‎fiindcă i-a cerut frumos.
‎„Pe bune?”
‎Serios, micul Lucas e foarte drăguț.
‎O să vă placă, dar e manipulator.
‎A venit așa:
‎„Bună dimineața!
‎Sunt Lucas și îmi plac trei lucruri,
‎pacea și armonia între oameni,
‎tatăl meu Ricardo, care m-a părăsit,
‎și pe cei care au cumpărat ‎bilet la teatru.
‎Bună, Thiago Cap-Mare!”
‎„Ce faci, micule Lucas?”
‎„Grozav!
‎Ce zi frumoasă, nu?
‎Păsările cântă, șoarecii aleargă, ‎oamenii joacă ‎taco.
‎Mama zice că cine joacă ‎taco ‎îl iubește pe diavol.
‎Și cei care se joacă prinselea
‎sau de-a v-ați ascunselea ‎îl iubesc pe diavol.
‎Și cei care se uită ‎la ‎Cavalerii Zodiacului,
‎Digimon, Pokémon, Yu-Gi-Oh! ‎îl iubesc pe diavol.
‎Eu sunt creștin, dar aș vrea ‎să-l iubesc puțin și pe diavol.
‎Nimic din ce-mi place nu e creștin!
‎Dar am decis să încerc ceva, ‎deși e un lucru diavolesc.
‎Dorința de a juca ‎taco‎ e mai presus.
‎Dar adevărul e...
‎Ca să joc ‎taco,
‎am nevoie de ceva ce nu am, un prieten.
‎Dar e în regulă. ‎Sunt obișnuit să fiu singur.
‎Doar eu și Iehova.
‎Dar zilele astea i-am promis
‎că mă port frumos ‎dacă-mi dă un coleg de ‎taco
‎și am vrut să-l cheme Thiago.”
‎Plângând îi zic:
‎„Vrei să joci cu mine?”
‎Apoi, după toată șarada, ‎zice: „Slavă Cerului!”
‎Dar Micul Lucas e foarte drăguț.
‎E un scump.
‎V-a plăcut?
‎E drăguț. Nu te poți supăra pe el.
‎„Atenție, Lucas, noi urmăm!”
‎Când aruncă mingea,
‎spui: „Adu sucul!”
‎„Nu pot, am diabet.”
‎„O, Doamne!”
‎Chiar dacă nu i-am putut explica,
‎am început jocul.
‎Era micul Lucas, cutie, Caca.
‎John, cutie, eu.
‎John are 2 m. Așa l-a născut maică-sa.
‎Doctorii au zis: „Trage!
‎Trage!
‎E fluierul piciorului!”
‎Când a ieșit ombilicul, ‎trăgea un puști de pe stradă.
‎„Haide, pe bune!”
‎Nici măcar n-avea bâtă, ‎era o masă de călcat.
‎Într-o zi, când a vrut să dea cu bâta,
‎Thor a tras-o crezând ‎că e un ciocan. Ridicol.
‎Nu ne temeam de nimeni. ‎Așa e când ești copil, nu-ți pasă.
‎Am bătut mingea de trei ori.
‎„Caca!”
‎Arunc și trece pe lângă Caca ‎și cutia lui Lucas.
‎„Ai aruncat prea tare, ‎n-am putut s-o prind.”
‎„Du-te după minge, frate!”
‎Când a început să fugă, ‎am realizat că vom pierde.
‎Fugea așa de încet, ‎mai ca o japoneză bătrână.
‎Ați văzut bătrâne japoneze?
‎- „Lucas, fugi!” ‎- „E al dracului de greu.
‎Doamne sfinte…
‎nimeni nu-mi spune nimic,
‎iar acum alerg.”
‎- „Am prins-o.” ‎- „Acum arunc-o!”
‎În loc să coboare și să facă așa…
‎Nu.
‎Ticălosul ăla...
‎se ghemuiește, ia mingea și o aruncă.
‎O minge în aer e un cadou ‎pentru cel care lovește.
‎John avea bâta la sol.
‎Mingea sărea atât de mult ‎încât nu se putea exprima.
‎Făcea: „Hai...
‎Mingea ajunge aici.
‎Cum să arunci o minge ca asta?
‎Ții minte ce te-am învățat...”
‎Mingea dispare. Lucas, derutat, zice:
‎„Adu sucul!”
‎„Nu! Fugi, Lucas!”
‎„E al dracului de greu.
‎Ce joc rapid!
‎De-aia-i zice jocul diavolului.”
‎Micuțul Lucas vine și pleacă.
‎Un meci care se termină 2-4, 6-0,
‎acum era deja 16-0.
‎Jocul se termină la 20.
‎Un minut și nouă secunde, ‎iar scorul era deja 16-0.
‎Eram furios.
‎Zic: „Lucas, vino repede!”
‎„Ce e?”
‎„Vino să te privesc în ochi.”
‎„Nu vin, o să mă lovești.”
‎„Dacă nu vii tu, vin eu.”
‎„Să văd cum mă prinzi până acasă.”
‎I-a luat patru minute s-ajungă acasă. ‎Eram la poartă.
‎M-am gândit să-i zic ceva, ‎dar am renunțat.
‎„Lucas, ascultă!
‎Vrei să pierzi jocul?
‎Deja ți-ai pierdut tatăl.”
‎Trebuie să-l motivezi.
‎Credeți că Alfonso are succes ‎datorită glumelor?
‎L-am motivat. Șocați?
‎Primește prima minge și o aruncă.
‎O întoarcere. Muie se ridică.
‎Arunc a doua minge.
‎A doua întoarcere. Se ridică tipa ‎care i-a supt pula lui Junior.
‎Lucas prinde și aruncă a treia minge.
‎A treia întoarcere. Fericit, spune:
‎„Trei întoarceri, predă bâta.” ‎Și o înjurătură
‎pe care nu-am auzit-o în viața mea.
‎Prinde mingea și o aruncă.
‎„Trei întoarceri. Predă bâta, nătărăule!”
‎Eram fericit, dar: „Nătărău?”
‎- „Ce nătărău?” ‎- „Un fel de cap pătrat.”
‎Cred că așa înjură creștinii.
‎În fine.
‎Lucas a luat bâta.
‎El a lovit primul.
‎De îndată ce lovește, ‎pierdem bâta imediat.
‎Fiți atenți! „Haide, arunc-o!
‎Haide!
‎Cum e joc diavolesc, va ajunge în iad.”
‎Vine mingea și zice: „Du-te!”
‎Nici nu știam că poți lovi propria cutie.
‎„Nu!”
‎„Mă cheamă mama acasă.”
‎„Nu! Stai cu mine până la final!”
‎Am luat mingea și m-am enervat.
‎Am băgat-o în canal.
‎Dacă ești din cartier, știi. ‎Bagi mingea în canal,
‎o arunci și împroști nămol.
‎Într-o zi, un copil a orbit.
‎A lovit mingea cu un singur ochi.
‎A doua zi, toți îl strigau Webcam.
‎Vă jur!
‎Nu mi-a păsat. „John!”
‎Am aruncat mingea, dar John a fost bun.
‎A făcut un pas spre dreapta și a lovit.
‎„Nu!”
‎Am prins-o, sunt rapid.
‎De la 16-0, am ajuns la 18-0.
‎Eram furios.
‎Nu credeam pot deveni și mai furios,
‎până când Lucas strigă:
‎„Adu sucul!”
‎„Ce ai spus, frate?”
‎„Nu, nu-l aduce.
‎Am diabet, nici nu știu de ce am zis asta.
‎A fost o greșeală.”
‎„Vezi de ce a plecat taică-tău?”
‎„Caca, hai să vorbim!
‎Urăsc când, în filme, creatura ‎se întoarce împotriva creatorului,
‎dar 18-0?
‎Nu te las să mă umilești în fața tuturor.
‎Pregătește-te!
‎Vei simți puterea mingii mele.”
‎„Da,
‎clovn idiot.
‎Puterea mingii mele e peste 30.000,
‎Kakarot.
‎Când voi întruchipa a doua formă,
‎nu vei vedea culoarea mingii. Ai grijă!”
‎„Nu te așteptai la asta, Kakarot.”
‎„Da, ‎ki-ul ‎tău e complet inferior.
‎Pregătește-te!
‎Hai, Caca!”
‎„Mașină!”
‎„Hai, caca!”
‎Arunc și mai tare.
‎În acel moment, observ ‎toate detaliile și ridic bâta.
‎Când mingea atinge bâta,
‎speranța mea se duce dracului.
‎„Nu!
‎Caca!”
‎Caca strigă:
‎„Haide dracu' odată!”
‎Și Lucas:
‎„Adu sucul!”
‎Doar că mingea se lovește de stâlp.
‎Și se întoarce.
‎Când se întoarce, nu-mi vine să cred ‎ce se întâmplă.
‎Sare de două ori în fața mea.
‎Muie strigă: „Lovește, tembelule!”
‎O trimit direct în fața lui Caca.
‎„Ai câștigat!”
‎Muie strigă: „Predă bâta!”
‎Lucas se bucură precum Kaká.
‎Toți stau ca pe jar. Acum e momentul!
‎Prind bâta în aer și pierdem.
‎Exact! Știi ce zic?
‎Vă explic.
‎Când stabilești niște reguli,
‎înțelegi o situație ca asta.
‎N-am înțeles regulile, ‎așa că am dat-o în bară.
‎Asta se întâmplă când nu te expui.
‎Dacă nu arăți cine ești, ‎toți te vor călca în picioare
‎și vei pierde.
‎Când stabilești regulile, ‎stabilește-ți principiile.
‎Nu te teme să ai mai multe versiuni.
‎În ghetou, nu suntem ‎încurajați să fim cine vrem.
‎Trebuie să fim și gata.
‎Prima dată am vrut ‎să fiu fotbalist. Nu s-a întâmplat.
‎A doua oară... vă spun imediat.
‎Când aveam 14 ani, ‎voiam să fiu un mare dansator ‎axé.
‎Să vă fut! Fiecare are propriile țeluri.
‎Îmi deschid inima. ‎Nu mă judecați, ce dracu'!
‎Am devenit un mare dansator ‎axé. ‎Vreau să vă povestesc.
‎Știți de ce am început să dansez ‎axé? ‎Fiindcă tata era fan Michael.
‎Și voiam să dansez ca el.
‎Nu știam să dansez, ‎așa că am încercat ‎axé.
‎Tata îl iubea pe Michael.
‎Voiam să mă iubească și pe mine la fel.
‎Mințea mult despre Michael.
‎Îl întreb: „Unde s-a născut Michael?”
‎„În Diadema.”
‎„Se uită și ei la Jukanalha?”
‎„Tată, de ce ‎îți place atât de mult Michael?”
‎„E cel mai concentrat om.”
‎- „Dă-mi un exemplu.” ‎- „Fiule, era negru și a devenit alb.
‎Nimeni nu știa dacă e posibil. ‎S-a concentrat și-a reușit.”
‎„Îți place cum cântă sau cum dansează?”
‎„Cântă grozav, dar dansează uimitor.”
‎Și așa, la 14 ani, am început ‎să dansez ca Michael.
‎Eram grozav.
‎Când dansezi ca el, ‎oamenii nu mai vorbesc cu tine.
‎Ești insuportabil. ‎Mă strigau și eu le răspundeam...
‎Era ridicol.
‎Toți mergeau pe stradă. ‎Eu mă învârteam în cerc.
‎Voiam să fiu ca Michael.
‎Mama a țipat: „Gândac!” L-am ucis.
‎Voiam să fiu Michael.
‎Într-o zi, autobuzul n-a oprit,
‎și eu, pe lângă el:
‎„Vreau doar să merg acasă.”
‎Dar tata nu m-a lăsat!
‎Mi-a zis: „Nu vei fi niciodată ca el. ‎Știi de ce?
‎Fiindcă îl cunoaște pe Dumnezeu.”
‎„Cunoaște pe toată lumea.
‎De unde ai scos-o pe-asta?”
‎„Privește-i concertul.
‎Se învârte, pocnește din degete ‎și o lumină divină se revarsă pe el.”
‎Mi-am zis: „Du-te dracu' de-aci!”
‎Acum, că am show-ul meu, ia priviți!
‎Ați înțeles?
‎E grozav să ai lumina asta. ‎Toată structura, de fapt..
‎Încă sunt fan Michael.
‎Dacă ești fan Michael, spune: „Eu!”
‎Eu!
‎Dacă crezi că nu va mai exista nimeni ‎în lumea pop-ului
‎- ...ca el, spune: „Eu!” ‎- Eu!
‎Deci toți sunteți de acord
‎că Michael era cel mai iubit pedofil?
‎Ce e? Erați tare vorbăreți mai devreme.
‎Michael Jackson e pedofil.
‎Credeți că-mi place s-o spun?
‎Sunt fanul lui, îl iubesc. Nu-mi place.
‎Prima dată când cineva ‎l-a jignit în fața mea, m-am enervat.
‎Știți cine a fost? William Bonner.
‎Eram acasă, în cartier, mă relaxam.
‎Bonner spune: „Michael ‎e acuzat de pedofilie.”
‎„Nu!
‎Nu, William!
‎Cum să-i crezi pe mincinoșii ăia?”
‎Am fost jignit, frate. ‎A doua zi, a început show-ul:
‎- „Bună seara!”. ‎- „Du-te-n mă-ta!”
‎Bună pe dracu'!
‎Dacă venea pe strada mea, ‎era amenințat și pălmuit.
‎De ce cred că e pedofil?
‎Pentru că, la fel ca Dave Chappelle, ‎am văzut programul HBO
‎care povestea despre toți cei ‎care îl acuzau pe Michael de pedofilie.
‎Apropo, cum sunt pe Netflix,
‎vreau să spun ceva.
‎Hei, Dave Chappelle!
‎În Brazilia, mulți comedianți te admiră.
‎Mă înțelegi?
‎Pentru mine ești aproape ca Richard Pryor.
‎Și am un vis.
‎Și în visul ăsta, fumez un cui cu tine.
‎Cu toate că știu că show-ul e subtitrat, ‎trebuie să fac...
‎o cerere în engleză.
‎Uite ce!
‎Hei, dle Dave Chappelle!
‎Am un vis.
‎Și în visul ăsta…
‎Am o întrebare pentru tine.
‎Dle Dave,
‎vrei...
‎să fumezi un cui cu mine?
‎Sunt fanul tău, pe bune.
‎De ce cred că e pedofil?
‎Fiindcă, la fel ca Dave, ‎am văzut programul HBO.
‎Apropo, vreau să vă uitați la ‎Dave Chappelle: Sunt doar vorbe.
‎Spune glume negând că Michael e pedofil,
‎iar eu spun că e pedofil. De ce?
‎Fiindcă, după părerea mea, este.
‎Am văzut documentarul.
‎Iar cei care l-au acuzat, ‎au spus lucruri nebunești.
‎Trebuie să ai mult curaj ‎să inventezi asta.
‎Cum erau filmați și trebuia ‎să spună adevărul,
‎sunt sigur că Michael Jackson e pedofil.
‎Am fost lovit în față ‎și n-am uitat asta niciodată.
‎Dar dacă mi-ar fi băgat degetul în cur?
‎Aș putea spune povestea ‎cu lux de amănunte.
‎Așa cum cred că e pedofil,
‎nu cred că a murit.
‎Cine crede că Michael trăiește, ‎să spună: „Eu!”
‎Eu!
‎Mă îngrijorează asta.
‎Fiindcă există documentarul ‎și dacă e în viață...
‎cu siguranță l-a văzut.
‎Nu știu voi, dar eu fac glume din orice.
‎Mi-l imaginez pe Michael Jackson ‎în fața televizorului, gol.
‎Cu o sculă tare,
‎se uită la prietenul lui și-i zice: „Tito,
‎copiii ăștia sunt niște nemernici.
‎Mi-au promis că nu spun nimănui.
‎Abia am murit și m-au dat ‎de gol la TV. Uite, Tito!”
‎De vă spun asta?
‎Fiindcă ceva mi-a atras atenția ‎când au început acuzațiile.
‎Oamenii o luaseră razna ‎și ziceau: „Nenorocitule!
‎Cum poți acuza un bărbat în toată firea,
‎un milionar ca el, de pedofilie? ‎Vrei să-i iei banii?
‎De ce n-ai spus asta când erai copil?
‎De ce a trebuit să crești ‎ca să spui c-ai fost abuzat?
‎De ce?”
‎Fiindcă era copil.
‎Vedeți de ce trebuie să vorbim cu copiii ‎despre sex?
‎Pornim televizorul
‎un idiot zice: „Nu vorbiți ‎despre sex cu copiii, bine?”
‎E aiurea!
‎Și, sincer să fiu,
‎n-o să vorbesc despre politică. ‎Pentru că nu știu nimic despre asta.
‎Știți ceva? Niște idioți!
‎Dacă nu înțelegi de ce trebuie ‎să vorbești despre sex cu copiii,
‎pentru mine ești un idiot.
‎Vorbește cu ei ca să înțeleagă
‎că e-n-regulă să te îndrăgostești ‎sau să te simți atras de orice sex.
‎Fiindcă oamenii sunt atrași ‎de oameni și asta e tot.
‎Un alt lucru:
‎„Dacă te atinge un adult, ‎nu e afecțiune, e violență.
‎Te rog, spune-i altui adult.”
‎Când văd că oamenii nu înțeleg asta,
‎mă întreb ce cred că ar trebui să spună?
‎Să mă duc la nepoata mea, Ingrid, ‎care are 12 ani,
‎să-i vorbesc despre sex? ‎Și să-i spun: „Iubire…
‎într-zi o să te fuți în patru labe.
‎N-am vrut să-ți spun, dar...
‎Eu n-am făcut-o, ‎dar am văzut mulți în patru labe.
‎Trebuie să te pui pe burtă și...”
‎Asta voiai? Stați o clipă!
‎Să mă duc la nepotul meu ‎de 18 ani și să-i spun:
‎„Când stă pe burtă, desfă-i bucile, ‎scuipă-ți scula și dă-i!
‎Așa!
‎Da.
‎Înainte și înapoi.”
‎N-ar spune nimănui.
‎Nimeni n-ar crede că e pedofil.
‎Fan fiind, nu-ți dai seama ‎că face greșeli.
‎Ca și în cazul preoților, pastorilor, ‎unchilor, părinților, etc...
‎Oameni buni, credeți
‎că dacă Michael și-ar fi băgat ‎degetul în curu' meu
‎și m-aș fi dus să-i spun tatei...
‎Credeți că era o problemă?
‎O să interpretez scena.
‎Imaginați-vă, mă întorc de la Michael.
‎„Tată, vin de la Diadema.
‎Am fost la Diadema. Vorbeam cu Michael
‎și ghici ce? L-a scos pe ‎Billy Jean.
‎N-am înțeles. E ‎Black or White?
‎Apoi mi-a băgat degetul în ‎cur și am zis: ‎Dangerous.
‎Tată, cred că m-a molestat.”
‎Sunt sigur că tata ar spune: ‎„Ce n-aș da să fi fost eu!”
‎Datorită influenței sale muzicale
‎am început să dansez.
‎Pe atunci, aveam un grup de ‎axé, ‎Swing Moleque.
‎Eram eu, Joabe, Felipinho,
‎Manu, Carina, Jéssica, ‎Ariana, Michele și Nego Tchan.
‎Nego Tchan a fost mereu gay.
‎A fost mereu gay. Gay!
‎Homo, fătălău, gay!
‎Știi acel gay adevărat? Ăla chipeș?
‎Care merge cu mândrie pe stradă ‎și luminează orice loc?
‎Toți iubesc gay-i, nu?
‎Ești relaxat, apare un gay și sari în sus.
‎Ăsta e adevăratul gay. E gay.
‎- „E băiat sau fată?” ‎- „E gay!”
‎Așa cum el e homo,
‎tu ești hetero.
‎Macho, bărbat viril!
‎Nu?
‎Era homo. Știi acel gay
‎care recunoaște mirosul și aroma sculei?
‎Era un Waze pentru scule.
‎Merge, apoi se oprește.
‎- „Ce e?” ‎- „E o sculă la 30 de metri.”
‎La 14 ani, am făcut o mare greșeală ‎cu prietenul meu gay.
‎Nu mi-e rușine s-o spun.
‎Când spun asta, ‎femeile care mă iubesc spun:
‎„Thiago,
‎ce greșeală ai făcut?
‎Ai avut prejudecăți?”
‎Nu...
‎Am greșit la 14 ani, acum am 30.
‎Acum 16 ani, în Taboão da Serra,
‎nu știam ce-s alea prejudecăți.
‎Ne era foame.
‎Aveam alte priorități.
‎„Care a fost greșeala, iubire?”
‎Am fost un nesimțit. ‎Am fost influențat negativ.
‎Un prieten a venit la mine și mi-a ‎spus: „Știai că Nego Tchan e gay?”
‎„Ticălosul!
‎Gay nenorocit!
‎O să-i spun bunicii.”
‎Am plecat de acolo cu o întrebare în cap: ‎„Ce înseamnă gay?”
‎Nu știu. O întreb pe bunica: ‎„Bunico, ce e un gay?”
‎Și ea, femeie credincioasă, a zis „Satana!
‎Thiago, ascultă!
‎Din doi bărbați se naște un vârcolac.”
‎„Doamne ferește!
‎Să-i spun lui Nego înainte de luna plină.”
‎M-am dus la el și i-am spus: „Nego,
‎zi-mi ceva. Ești gay?”
‎Se uită la mine și zice: „Cine, eu!”
‎„Ticălosul nu-mi va spune.”
‎Îi spun lui Felipinho.
‎”Felipinho, știi că Nego Tchan suge scule?
‎E homo, fătălău, gay!
‎Nu-mi pasă dacă fute bărbați sau femei,
‎prietenii nu au secrete.
‎De ce are o găoază secretă?
‎De ce nu spune că-i place să fie futut?
‎E futut de ‎Cei 100?
‎A rămas derutat, ‎se uită la mine și zice: „Stai!
‎Nego Tchan e gay?”
‎I-am zis: „Felipe...
‎adoră să fie luat pe la spate.
‎În loc de găoază, are titirez.”
‎„Stai puțin! Nego Tchan e gay?”
‎„Felipe...
‎„Dacă-ți arunci scula pe jos, ‎o driblează
‎și-o apucă cu fundul!
‎Gay nenorocit!”
‎„Stai puțin!
‎Prea multe informații.
‎Vrei să spui că...
‎Nego Tchan e gay?
‎Drace! Nu știam.
‎O să fiu atent.
‎Dacă aflu că e gay, ‎să stabilim un cod.
‎Mă uit la tine și o să fac așa: ‎Cap-Mare...
‎Atunci știi că am aflat.
‎Nu sunt sigur, dar întrebarea e:
‎Măi, Cap-Mare!
‎De ce nu-ți vezi de viața ta?”
‎A durut.
‎Dar are dreptate, e ‎pokas ideia.
‎Am văzut într-un film
‎că-ți trebuie curaj ‎ca să-ți înfrunți dușmanii
‎și de două ori mai mult ‎ca să-ți înfrunți prietenii.
‎Cine a spus-o? Albus Dumbledore.
‎Direct din ghetoul Hogwarts.
‎Verificați referințele!
‎Când spun asta,
‎mi se pare mișto, ‎pentru că cine aplaudă zice:
‎„Hei,
‎Thiago,
‎eu sunt Slytherin!”
‎Ajungem la a patra parte a show-lui,
‎erorile permit evoluția.
‎Prieteni, faceți schimb de idei. ‎În ghetou nu avem nevoie
‎de încă unii care spun că greșim,
‎ci de unii care să ne corecteze. ‎Avem nevoie de o șansă.
‎Dacă ți-a luat atât să te trezești,
‎află că alții se trezesc în ritmul lor.
‎Ajută, nu pune piedici!
‎Dacă aș fi fost deștept, ‎când Felipinho a spus asta,
‎aș fi înțeles. Dar nu…
‎Aveam 14 ani și eram idiot.
‎Când mi-a spus asta,
‎Iată ce i-am răspuns.
‎„De ce nu-ți vezi de viața ta?”
‎„Da.
‎Ai dreptate!
‎Mai ales acum, ‎cu doi gay în grupul nostru.”
‎Și-am început să dansez.
‎Vine Nego Tchan și face așa:
‎- „Atenție, băieți și fete!” ‎- „Felipe...
‎e o divă excentrică!”
‎- „Vreo noutate, Nego Tchan?” ‎- „Am ‎three.”
‎„Three,‎ zici?
‎E o divă bilingvă!”
‎Adică suge și scula și găoaza.
‎„Ce noutăți ai?”
‎„Prima e e că am făcut un batic
‎cu o coadă lungă până la fund.
‎Vom fi mai feminini în show.”
‎- „Felipe...” ‎- „A doua noutate,
‎am făcut o crăpătură la pantalonii capri,
‎să ni se vadă 60% din fund.
‎Se numește „șliț flow”.
‎„Poftim?”
‎„Șliț flow”.
‎Eu zic „șliț”, el „flow”.
‎„Cum se numea?”
‎„Nu mai râde!”
‎„Rostește foarte încet: șliț...
‎...flow.”
‎„Stai puțin. Mă duc să vorbesc cu Felipe.”
‎„Flow...
‎E gay, frate!
‎Gay nenorocit!”
‎„Care-i a treia noutate?”
‎„Sunt foarte dezamăgit de doi ‎oameni din grup
‎și o să le repar mișcările de șold.”
‎„Drace! Cine-i primul? ”
‎„Cu siguranță Felipinho.”
‎M-am bucurat ca nesimțitul. ‎Zic: „Felipe...
‎o să te repare bine!
‎Gay nenorocit!”
‎- „Și al doilea?” ‎- „Tu.”
‎„Ce zici de el, Felipe?
‎Cum repari mișcarea de șold?”
‎„Mâine, tu, eu și Felipinho, ‎în patul din camera ta.”
‎„Felipe…
‎Uită-te la mine!
‎Ridică-ți capul, iubire!
‎Privește-mă în ochi!
‎Ai auzit ce a spus?
‎Felipe…
‎să nu lipsești mâine.
‎Va fi mai greu pentru mine.
‎Nu glumește.”
‎În dimineața următoare,
‎eu la un capăt al patului, ‎Felipinho la celălalt
‎și Nego Tchan în mijloc. Zice:
‎„Haideți, stați pe pat!”
‎Întinde
‎Ține mușchiul flexat ‎Și repetă
‎Stânga, dreapta ‎Și rotește
‎Așa , întoarce
‎Și mișcă-l
‎Și hai!
‎Am dansat mult timp.
‎Cred că vreo șapte minute.
‎Doi tipi jenați și unul:
‎Rotește ‎Stânga, dreapta
‎Am dansat cam șapte minute. ‎A durat ceva.
‎Nimeni nu zicea nimic.
‎După un timp, nu ne mai priveam.
‎Ce situație ciudată!
‎Nimeni nu zicea nimic și mă gândeam:
‎„Uite unde a ajuns prietenia noastră?”
‎După vreo trei minute, Nego ‎a încetat să mai recite.
‎Nu mai cânta.
‎Fără muzică,
‎eram trei tipi care făceau...
‎Felipinho era atât de jenat
‎încât ținea brațele încrucișate.
‎De la talie în jos, dans. Sus, afaceri.
‎Vă jur!
‎La un moment dat, zic:
‎„Dacă intră tata, nu știu ce să-i spun.”
‎Am repetat…
‎Am ajuns în finala campionatului ‎axé.
‎Am adus două autobuze pline să ne susțină.
‎Copiii făceau beatbox în autobuz.
‎În ghetou ne priește cocaina. Deci…
‎Dansam…
‎Cineva mă trage: „Ce pula mea!
‎Felipinho,
‎doar cu batic și chiloți?
‎Și pantalonii flow?”
‎„Asta am venit să-ți spun.
‎I-am uitat acasă. S-a dus tata să-i ia.
‎Știi că Nego s-a dus să cumpere ulei
‎ca să ne dea pe corp?”
‎„Ce?”
‎Când colo, Nego vine cu uleiul.
‎„Amice, faci gogoși?”
‎„E ulei cu sclipici.”
‎„Cu sclipici, Felipe.
‎Nu e pentru oameni. E pentru zâne.”
‎Cu mâinile la perete,
‎Nego ne-a uns pe toți.
‎Apoi a ajuns la Felipe, ‎care era în chiloți.
‎Nego Tchan îi atinge talia
‎și începe să să-l frece încet.
‎În acel moment, ai crede ‎că Felipe e Felipe, dar nu.
‎E o pradă.
‎Și Nego Tchan...
‎Nego Chan.
‎În jungla seducției, ‎Nego Tchan e femela coiot.
‎O lupoaică.
‎O femelă crocodil.
‎O Chikorita.
‎Te-ai futut cu cineva și te-ai simțit ‎atât de bine că ai gemut?
‎Așa respira Nego Tchan.
‎Nego Tchan ajunge ‎la umeri și claviculă,
‎întinde uleiul pe brațul drept
‎și începe să frece încet...
‎De parcă ar fi o sculă lungă!
‎Întoarce brațul, ‎iar uleiul ajunge pe umărul stâng,
‎când Nego Tchan și Felipe ‎își unesc degetele.
‎De parcă era un masaj cu final fericit.
‎În acel moment, nimeni n-a ‎spus nimic, dar eu: „Felipe...”
‎Nego l-a lăsat pe Felipinho,
‎apoi s-a întâmplat ce mă așteptam.
‎Nego, plin de dorință, ‎atinge talia lui Felipe și o strânge.
‎Felipe vorbea cu Joabe și n-a observat…
‎viclenia lui Nego Tchan.
‎Dar Nego Tchan...
‎e Nego Tchan.
‎Continuă să-l frece pe burtă,
‎mergând spre abdomen,
‎până când degetul ajunge la sfârc.
‎Cu mișcări circulare, sfârcul se trezește, ‎se uită la cap și zice: „Felipe!
‎Cineva își freacă mâna aici!
‎E mâna unui băiat, Felipe!”
‎Capul primește apelul, ‎dar când privim în jos,
‎Nego Tchan...
‎e Nego Tchan.
‎O regină trădătoare!
‎Își pune mâna pe spatele lui Felipe,
‎care tot vorbea cu Joabe.
‎Nu-și dă seama că Nego...
‎Hopa!
‎Nego Tchan...
‎îi atinge ușor
‎măciuca!
‎Și atunci, pentru prima dată...
‎Felipe se uită la mine ‎și zice: „Cap-Mare...”
‎Și apoi...
‎au trecut zece ani.
‎Viața mea s-a îmbunătățit ‎când am început să fac comedie.
‎Unii au avut tupeul să spună ‎că am schimbat scena.
‎E tare ciudat. E o povară foarte grea.
‎Singurul lucru pe care l-am făcut
‎a fost să deschid ochii, ‎să mă feresc de prieteni falși
‎și de cei care dispar fără motiv.
‎Privind în urmă, ‎Felipinho e încă prietenul meu.
‎Din păcate, Nego Tchan ‎nu mai e prin preajmă.
‎Dar anul trecut, s-a întors.
‎A zis că vrea să-mi vadă show-ul. ‎I-am zis să vină.
‎A venit, intră în culise, ‎ne îmbrățișăm, ne pupăm.
‎Mă uit la el foarte serios și zic: ‎„Nego Tchan,
‎am greșit, frate.
‎Îmi pare rău! În copilărie, ‎dacă eram un prieten bun...
‎Am fost un nemernic.
‎Voiam să știi că-mi pare rău și...
‎Voiam să te ajut, dar ți-am tras-o.
‎Zice: „Aș vrea eu!”
‎„Poftim?”
‎„Dragă, aș vrea eu!
‎E totul e în regulă.
‎Nu doar pentru că am realizat ‎că oamenii-s oribili,
‎că nu luam viața-n serios.
‎Viața e grea, Thi.
‎Nu-i facem față cu mentalitatea asta.
‎Gândește-te!
‎Sunt gay, sunt negru și sunt din ghetou.”
‎„E pachetul complet, nu?”
‎„Exact.
‎E pachetul de prejudecăți, așa că
‎ori râd de viață, ori trăiesc ‎într-o tristețe eternă.”
‎„Amice, ești bine?”
‎„Sunt fabuloasă.
‎Și, apropo, Thi…
‎vreau să-ți spun ceva.
‎Așteptam momentul potrivit ‎și cred că e acum.
‎Thi,
‎sunt îndrăgostit de cineva de mult.
‎Și…
‎îți voi spune acum.
‎Mă duc să-l aduc imediat.
‎Felipe...
‎îl chemi pe Carlos?
‎Vino, Carlos! Ți-l prezint, ‎e foarte drăguț.
‎Are un cap mare, dar e drăguț.
‎Thi?
‎El e Carlos,
‎soțul meu.
‎Și soția mea.
‎Depinde de fetiș.
‎Voiam să-l cunoști pentru că...
‎nu m-am simțit niciodată ‎atât de iubit și protejat.
‎Chiar voiam...
‎să-l cunoști.
‎El e Carlos, Thi.”
‎Am vorbit cu ei timp de 30 de minute.
‎Am învățat multe despre afecțiune, ‎despre culoarea pielii. Am ascultat.
‎Un cuplu gay și eu.
‎Am avut câteva întrebări jenante.
‎Eram în mijlocul discuției, când am spus:
‎„Cine stă deasupra?”
‎Mi se pare amuzant.
‎Nego știe că glumesc. ‎Zice: „Taci, prostuțule!
‎Ce vrei să știi?”
‎„Cum mențineți o relație ‎atât de sănătoasă?
‎Jucați FIFA?”
‎Nego Tchan mă știe, a întrebat: ‎„Mai ai probleme cu femeile?”
‎„Să-ți spun ceva.
‎Când văd un cuplu fericit, ‎încerc să-i înțeleg.
‎Când începeam o relație, eram un idiot.”
‎Nego se uită la mine și zice: ‎„Conștiința de sine, iubire.
‎Trebuie să fii fericit singur,
‎apoi vei înțelege ‎că n-ai nevoie de nimeni.
‎Eu eram deja fericit, la fel și Carlos, ‎iar acum că ne-am cunoscut,
‎suntem un cuplu gay fericit.
‎Să încerci.”
‎Prima oară m-am gândit: ‎„Oare să-l fut pe Felipe?
‎Nu prea cred.
‎Am înțeles despre conștiința de sine. ‎Apropo…
‎voi doi sunteți foarte frumoși.”
‎A creat o atmosferă plăcută în vestiar.
‎Când mă întorc, se deschide ușa. „Felipe!
‎e Nego Tchan!”
‎Când ne uităm, ‎ei se sărutau franțuzește.
‎Felipe zice: „Chiar e gay!”
‎E ultima parte a show-ului, prieteni.
‎Ce drăguț!
‎Să recapitulăm.
‎Regulile, principiile, cine ești,
‎greșelile permit evoluția.
‎Și, în sfârșit: „Pentru cine lupți?”
‎Cu aceste cinci puncte ești ‎pokas ideia.
‎Voi spune niște lucruri,
‎și dacă sunteți de acord, spuneți: „Da.”
‎Dacă nu, tăceți.
‎Mama voastră e enervantă?
‎- Da! ‎- Și a mea.
‎Și merge la biserică, haimanaua.
‎N-am înțeles niciodată. ‎Femeia pleacă de-acasă
‎să-l găsească pe Iisus ‎și se întoarce cu Satana.
‎Sunt ciudați frații și surorile tale?
‎- Da! ‎- Ați ieșit din aceeași păsărică, nu?
‎Parcă-s numere impare. ‎Cu soți, fără soți...
‎Unchii și mătușile ‎apar doar când vor ceva?
‎Da!
‎Cu restul rudelor te întâlnești ‎doar la înmormântări?
‎Da!
‎Dacă familia ta e ca a tuturor,
‎de ce tu te plângi de familie și eu nu?
‎Pentru că nu-ți înțelegi rolul în familie.
‎Ție, care te vaiți de familie,, ‎vreau să-ți spun ceva.
‎Familia ta era enervantă ‎de dinainte să te naști.
‎Când te-ai născut, ai înrăutățit situația.
‎Tu ești ceea ce eu numesc ‎„greutate moartă”.
‎Nu meriți versurile lui Racionais,
‎că o floare poate înflori ‎chiar și în groapa de gunoi.
‎Tu ești gunoiul extra.
‎Încă nu-ți dai seama că depinde ‎de tine să schimbi viața familiei.
‎Trebuie să fii ‎pokas ideia, ‎ca să nu fie și ei la fel.
‎Nu înțelegi rahatul ăsta. ‎Preferi să te plângi ca ei.
‎Viața e ca apa. Te scufunzi sau înoți?
‎Trebuia să mă fac consilier.
‎La 14 ani, mergeam ‎să vorbesc cu niște copii,
‎când îl văd pe Fábio ‎bătut și împușcat în piept de șapte ori.
‎A murit în fața tuturor.
‎A fost ucis. Aveam 14 ani.
‎Până nu treci prin asta, ‎nu vei înțelege cicatricea.
‎Nici pe cei din ghetou.
‎Dar nu pot veni aici
‎să spun asta și să las ‎o dispoziție ciudată.
‎Nu. Trebuie să te fac să râzi ‎de rușinea asta.
‎Așa că voi glumi despre moartea lui Fábio.
‎În clipa asta, femeile o să zică: „Hei...
‎Thiago,
‎crezi că vom râde de moartea lui Fábio?”
‎Da!
‎Fiindcă nu e despre subiect, ‎ci despre comediant.
‎La 14 ani, mergeam ‎să vorbesc cu niște copii
‎când l-am văzut pe Fábio, ‎bătut și împușcat de șapte ori.
‎Întrebare: „Mai era nevoie să-l bată?”
‎Nu.
‎Ce-am făcut eu?
‎La 18 ani, am decis, ca la 30 de ani, ‎să-i iau mamei o casă.
‎Am făcut-o. Să am casa mea. Am!
‎Să fiu independent financiar și sunt.
‎Să am o mașină uimitoare. ‎Am un Chevy, dar lucrez la asta.
‎Și i-am promis familiei că,
‎o dată pe an, vom merge toți undeva,
‎în afară de Mongaguá.
‎Nu că nu-mi place Mongaguá, ‎dar am fost de multe ori.
‎Pun piciorul pe nisip, ‎ciuperca zice: „Thiago!”
‎Și sunt foarte mândru
‎că prima călătorie cu familia
‎a fost la Disney, știți?
‎Da, frate!
‎Ține de progres, oameni buni.
‎Lucrez pentru oricine.
‎Talentul meu, obiectivele mele,
‎meseria mea, prestația mea
‎și banii voștri!
‎Voi ați finanțat show-ul ăsta.
‎Pot să vă spun ceva?
‎Când vom filma pentru Netflix, ‎toată lumea se va uita.
‎Brazilienii vor vedea victoria ‎și vor spune:
‎„Puștiul s-a dus la Disney! Ce tare!”
‎Pe de altă parte, ‎se vor uita și americanii.
‎Și vor zice: „Uite, dragă,
‎sărbătoresc că s-au dus la Disney!”
‎Și cum nu mi-e rușine,
‎camera Netflix, dați zoom pe față!
‎Doar puțin, că-s durduliu.
‎Hei, american de rahat,
‎respectă-mi excursia la Disney,
‎fiindcă nu știi cum e la Playcenter!
‎Respectă-mă ca om!
‎Nu știi cum e să petreci ‎14 ore la coadă la trenuleț
‎și să ți se spună: „E în reparații.”
‎Îți vine să-i omori pe toți.
‎De la 18 la 30 de ani, am strâns bani.
‎Cât am putut.
‎Adică, mereu luam ce e mai ieftin. ‎Să văd dacă-nțelegi.
‎Ce-aș alege, Fofura sau Fandangos?
‎- Fofura! ‎- Fofura.
‎Mâncam plastic cu aromă de ceapă ‎ca să nu cheltui.
‎- Toddynho sau Xocopinho? ‎- Xocopinho!
‎Laptele cu ciocolată al șobolanului.
‎Bei trei de-alea și burta zice: „Mamă!”
‎Ce public minunat!
‎Când te gândești prea mult la bani
‎ca să schimbi viața familiei, ‎devii materialist.
‎Când am mers la Disney, ‎nu m-am gândit la bani.
‎Era prima ieșire din țară. ‎Trebuia să ne simțim bine, nu?
‎Da!
‎M-am gândit și mi-am zis: ‎„Fii calm, omule.”
‎„Dă-i dracu' de bani!”
‎Mi-am suit familia în avion.
‎Și a fost greu, frate.
‎Nu știu dacă ați reușit ‎să faceți ceva pentru cei dragi.
‎E un sentiment fantastic.
‎Când i-am văzut acolo, m-am bucurat maxim.
‎Toți erau fericiți, împliniți.
‎Sudoarea mea. Munca mea, disciplina mea.
‎Când mă uit la nepoata Yasmin,
‎are zâmbetul ăla.
‎Când cineva mănâncă o gogoașă ‎de nouă dolari.
‎De ce costă atât?
‎Mă uit la mama și cumpără ‎un hanorac de 150 de dolari.
‎Mamei îi e frig, frate.
‎„Ce răcoare e!”
‎„Așteaptă să ajungem acasă.”
‎„Nu, îmi cumpăr o bluză. Mi-e frig.”
‎Îi e frig mamei.
‎Mamei mele.
‎E la menopauză de șapte ani ‎și nu mai simte frigul.
‎Dar la Disney n-a suportat.
‎Nu mai rezista.
‎Mă uit în jur, toată familia se distrează.
‎Îmi cheltuie banii.
‎A fost prima dată când am lipsit ‎de la Mongaguá.
‎„La dracu'! Dă-i încolo de bani.”
‎Vine nepoată-mea la mine: „Unchiule!
‎îmi chiorăie burta.”
‎- „Ți-e foame?” ‎- „Da.”
‎Nepoata mea e foarte drăguță, ‎ieri a zis ceva amuzant.
‎„Unchiule!
‎Tata a zis că te place doar puțin.”
‎„Spune-i că e reciproc.”
‎„Hai să mâncăm, Iara!
‎Ai rezervat prânzul cu Mickey?”
‎„Da, ajunge în zece minute.”
‎„Da! Am reușit, prostule! ”
‎Mâncam și vine Mickey.
‎Nepoată-mea zice: „Mickey e aici!”
‎„Uau!
‎Fii calmă, fată!
‎Pe dinafară e Mickey. Dar înăuntru?
‎Dacă e Michael?
‎Fii calmă, hai!”
‎Fiind brazilian din ghetou, i-am luat mâna
‎și am spus: „Scuză-mă!
‎Poți să faci o poză cu nepoata mea, ‎șobolanule?
‎Dacă plânge, lucrurile se vor încinge!
‎Fă-o!”
‎Am stat pe scaun cu atitudinea de dur.
‎Mâncăm și apare o femeie.
‎„Bună, dragă!” ‎Nota de plată, 440 de dolari.
‎Adică 1.700 de reali.
‎Prânzul.
‎Fără bilete de avion.
‎Mickey era acolo, dar credeam ‎că e Elsa, fiindcă înghețasem.
‎- „Cum vreți să plătiți?” ‎- „Nu știu.
‎În natură? Surorile mele sunt acolo.”
‎Am întrebat de ce costă atât.
‎„Fiindcă ați luat prânzul cu Mickey.”
‎„Șobolan nenorocit!
‎Du-te în gura de canal ‎a Țestoaselor Ninja!
‎Pentru 1.700 de reali, ‎Goofy să-i facă sex oral mamei!
‎Sper că puiul ăsta e unchiul Scrooge,
‎la banii ăștia!”
‎Am făcut o scenă monstruoasă. ‎Mă uit și familia...
‎Iar mă simt rușinat.
‎„Iar pun banii pe primul loc.”
‎Dar 1.700 de reali?
‎Pentru un prânz?
‎Nu eram singurul supărat.
‎Mai era o familie braziliană care țipa,
‎dar mai furios decât mine.
‎Se aude: ‎„Take it easy, ‎pe mă-ta!”
‎Mă uit la bani și când privesc,
‎Yasmin îl îmbrățișa pe Mickey.
‎Se uită la el și-i zice:
‎„Mickey...
‎ești așa frumos.”
‎Și Mickey zice…
‎După asta, îmi zic: „Și eu ‎îmi făceam griji pentru bani.”
‎Într-un final, îmi iese.
‎Mă uit la la bani și-mi zic: ‎„Îi împart în 170 de rate.”
‎Uit de bani și zic: „Yasmin, iubire,
‎te iubesc foarte mult, știai?”
‎Se uită la mine, zâmbește și aud…
‎„Nu vorbesc cu tine, șobolanule!
‎Crezi că mi-e frică de tine? ‎Sună-l pe Pluto!”
‎„Și eu te iubesc, unchiule.
‎Capul tău e ca al lui Mickey.”
‎Văzându-i zâmbetul, mă uit la bani: ‎„Nu merită.”
‎Cu 1.700, i-aș fi pus dinți nepoatei ‎ca ai lui Firmino.
‎Țicnitul ăla are niște dinți imaculați.
‎Face gargară cu înălbitor.
‎Terminăm prânzul și mergem în Pandora, ‎Orașul Albastru din Avatar.
‎Locul ăla e atât de ciudat.
‎Toate albastre, ca acum. ‎Nu poți recunoaște pe nimeni.
‎Nebunie. Și sunt zgomote, parcă e Pandora.
‎Sunt difuzoare ascunse ‎care scot sunete gen...
‎Ne plimbam, și mama zice: ‎„Locul ăsta e blestemat.
‎Are nevoie de o rugăciune. ‎Și vreo 40 de preoți
‎ca să-l binecuvânteze.
‎Locul ăsta n-a mai văzut o Biblie ‎de două luni.”
‎„E o altă planetă.”
‎„O altă planetă, pe mă-sa! Locul ăsta
‎e blestemat de Satana.”
‎„Suntem în Pandora.
‎Îi știi pe omuleții albaștri ‎din ‎Ștrumpfii?
‎Ne oprim într-o cameră și...
‎„Bun venit, pământeni!
‎Bun venit în Pandora!
‎Azi veți participa la primul ‎zbor simulator al vieții voastre.
‎Dacă reușiți, veți putea ‎trăi printre avatari.
‎Mergeți dincolo și urcați pe dispozitive.”
‎La naiba!
‎„Să mă fut!”
‎M-am urcat de parcă era ‎o motocicletă scumpă.
‎Mă uit la nepotu-meu: ‎„E o Hornet, prostule!
‎Mamă, unde-s ochelarii? ‎Vreau să arăt super.”
‎O văd pe mama punând ochelarii 3D. ‎E mioapă.
‎Își pune ochelarii 3D.
‎- „Pot să văd din nou.” ‎- „Doamne!”
‎Nu înțelegeam nimic.
‎Erau doar mașini.
‎Când mi-am pus ochelarii, ‎am intrat imediat în Pandora.
‎„Să mă fut!”
‎Apare o femeie și spune:
‎„Tot ce veți simți în simulator, ‎veți simți și în realitate,
‎așa că țineți-vă bine.”
‎Dispare. Când mă uit în jos, ‎nu mai e motocicleta.
‎E o pasăre de 8 metri.
‎Albastră!
‎Am numit-o São Caetano.
‎Chestia a început să meargă.
‎A dat din aripi de două ori...
‎și a urlat...
‎A plonjat și eu: „Calm, São Caetano!"
‎Aproape a lovit o stâncă ‎și zbura cu 150 km/h.
‎„Dă-i bice, că acopăr numărul.
‎Hai, São Caetano!
‎Nu ne prinde poliția!”
‎Când pasărea o lua într-o parte, ‎la fel și noi.
‎Și invers.
‎La un moment dat, am simțit vântul.
‎Când am atins apa, ne-am udat pe bune.
‎La un moment dat, am intrat într-o pădure,
‎iar Disney a adăugat
‎mirosul pădurii.
‎N-am mai fost în pădure.
‎Mama simte mirosul și zice:
‎„Nu fumezi țigara diavolului aici, nu?”
‎„Ai înnebunit, mamă? Haide!”
‎Și dă din nou din aripi.
‎Și aterizează.
‎Respiră.
‎Piciorul nostru e pe burta ei. Ce credeți?
‎Când respira, piciorul…
‎Simțeam cum respira animalul.
‎Dacă pentru mine a fost nebunesc,
‎dar pentru mama care e bisericoasă?
‎De la început, am auzit-o spunând:
‎„Ajută-mă, Doamne!
‎Sângele lui Hristos are putere!
‎Deși umblu prin valea umbrei morții
‎și călăresc calul diavolului!
‎Dar am frâiele lui Iisus!”
‎Am întrebat-o pe mama panicată: ‎„Ce simți?”
‎„Un gâdilat.”
‎„Ce familie nebună!”
‎Călătoria se termină.
‎Mama fuge la mine, ‎mă îmbrățișează și plânge.
‎N-am înțeles, dar nimănui nu-i place ‎să-și vadă mama plângând.
‎„Puteți aștepta afară? Am grijă de mama.”
‎Am împins-o ușor și am întrebat-o:
‎„Mamă,
‎de ce plângi?”
‎Îmi zice:
‎„N-am zburat niciodată.”
‎„Poftim?”
‎„E prima dată când zbor.”
‎Am zburat în avion, ‎dar nu pe un animal…
‎a fost prima dată!”
‎„Mamă, nu ai zburat, ‎a fost un simulator de zbor.”
‎„E același lucru!”
‎„Un simulator imită.
‎Mamă, să știi
‎că sunt obișnuit cu două motive ‎pentru care plângi, furie și tristețe,
‎dar ăsta nu e niciunul dintre ele.
‎Ești fericită?”
‎„Da.
‎Dar îți spun, pasărea aia respira.
‎Uau!
‎Ce nebunie!
‎Abia aștept s-o sun pe Fátima.”
‎„Dar...
‎- ...de ce plângi?” ‎- „Fără motiv.”
‎„Spune-mi! De ce?”
‎„Fără motiv.”
‎Apropo, trebuie să ne descărcăm.
‎Suntem învățați să nu plângem,
‎să nu vorbim despre probleme.
‎E mai rău să le ții în tine.
‎„Haide, zi! De ce plângi?”
‎„E doar că...
‎Nimic, fiule. Doar că...
‎mi-aș fi dorit să fac asta ‎pentru mama mea.
‎Dar...
‎e în regulă.”
‎„Stai liniștită.
‎Oricum n-aveai bani.
‎Doar prânzul ți-ar fi umflat ‎cardul de credit.”
‎„Vorbești serios?
‎Doar de două ori ‎te-am văzut plângând de fericire.
‎Prima dată a fost ‎când ți-am cumpărat o casă.
‎A doua oară când ai zburat.
‎Mămicuța mea! Sincer...
‎Pe cuvântul meu,
‎dacă aș fi știut prețul ambelor, ‎doar fi zburat.”
‎„N-am zburat, a fost o simulare.”
‎„Înveți repede, nu?”
‎Care-i faza?
‎„Fiule, privește toate astea! Disney!
‎- Tu ai făcut asta.” ‎- „Ba nu, Mickey.
‎Îl prind eu pe șobolanul ăla.
‎Îi dau un șut de-i zboară capul.
‎Micul Lucas va spune: „Adu sucul!”
‎„Idiotule! Faptul că suntem toți aici.
‎Ai muncit, e rezultatul muncii tale.
‎Și vreau să știi că…
‎știu că regreți că ești mereu plecat, ‎că nu ne vezi des.
‎Dar uite ce faci pentru noi!
‎Te iubim! Și cum să-ți spun?
‎Sunt norocoasă să fiu mama ta.
‎Și văzând cum ai grijă de noi, ‎vei fi un tată bun.
‎Gândește-te la ce a făcut tatăl tău ‎și fă opusul.”
‎În acel moment, am îmbrățișat-o.
‎Toată familia mă privea cum o îmbrățișam.
‎A fost prima oară în viață ‎când am simțit bucurie adevărată.
‎A fost prima dată când mi-am ‎privit familia și am zis: „Am câștigat.”
‎Dacă asta e rezultatul ‎a 12 ani de ‎pokas ideia,
‎a meritat.
‎Nu va fi cel mai comic show de pe planetă
‎fiindcă nu sunt cel mai bun comediant,
‎dar va fi unic pentru mulți oameni.
‎Asta trebuie să facem.
‎Să muncim pentru ceilalți și să fim vocea.
‎Cum spun eu mereu:
‎„În lipsa unei referințe,
‎fii tu referința.”
‎După îmbrățișarea cu mama,
‎voiam să plec.
‎Dar îmbrățișând-o, am realizat ‎că i-a ajuns capul aici.
‎Când mă întorc,
‎gura-mi intra în urechea ei.
‎Și după atâtea cuvinte frumoase, ‎trebuia să-i spun ceva.
‎În acel moment,
‎fanii mei știu deja ce se întâmplă…
‎Ceilalți se gândesc: „Doamne!
‎Rita!
‎Ăștia din mahala au propriul lor limbaj.”
‎Și-n acest moment, toți au înțeles:
‎„Hei!
‎Thiago!
‎Nu-mi spune c-ai zis...”
‎Amanakashamana!
‎Mi-a plăcut să discut cu voi.
‎Asta e tot ce am. Mulțumesc!
‎Pe bune acum, ‎pokas ideia!
‎Subtitrarea: Corina Mihaela Banu