Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Faen, jeg prøvde å finne et sted å sette kameraet.
Vent litt.
Det er 23. juli i dag. Og...
...mye har skjedd siden jeg begynte å ta opp.
Mannen min er i fengsel.
Jeg har vært ute i en uke og en dag.
Jeg har sittet inne siden 24. mai.
Men jeg vet at selv om omstendighetene virker dystre nå,
så vil alt ordne seg.
Han kommer tilbake.
En motorsykkel.
-Det er min... -Han kommer tilbake.
Sterkere enn før.
Jeg er gravid med tvillinger. Jeg må få tvillingene med i bildet.
Se på dem.
Det er tvillingene etter 22 uker.
Flytt deg. Laurence, om du ikke flytter deg...
God morgen.
Seksåring.
God morgen.
I dag er din første skoledag, kompis.
God morgen, Robert.
Det er 24. august. Remingtons første dag i barnehagen.
Hva skal du gjøre i barnehagen?
Gjøre mitt beste for å finne alle kjærestene jeg vil ha.
God morgen, skatt.
Man hører isen falle.
Og der er tullingene ute i kulden.
Hei, Dumrian 2 og 1.
Det er kaldt.
Så morsomt!
Det er sinnssykt!
Herlighet! Så søtt!
Ok.
Skal du gifte deg snart?
-Jeg er gift. -Er du?
-Med Remingtons far. -Når?
Vi har vært gift i halvannet år nå.
-Nesten halvannet år. -Hvor er han?
Han er utenbys.
Jeg vil ikke at du står der og tuller med de andre gutta.
-Greit. -Følg med.
Følg med. Sentrer, følg med. Det er målet ditt i dag.
Men jeg og Jared løper ikke.
-Hvor er hodet mitt, Remington? -Der er det.
Best at du blir en mann, gutt.
Begynn opptaket der...
Pappa, det er høst nå.
Trærne skifter farge. Det er 18. oktober.
Er det 18. oktober i dag?
Jeg vil bare vise deg disse husene.
-Se hvilket vi skal ha. -Ja, se hvilket vi skal ha.
De er for... De er veldig fine. De er nær hverandre.
Pappa, det er meg. Tilbake til deg.
Det er en vakker dag i dag. Skulle ønske vi kunne nyte den sammen.
Passasjersetet mitt er tomt.
Og tenk at jeg møtte deg da jeg var 16.
Seksten år gammel.
Jeg visste alltid at det var noe spesielt ved deg.
Jeg elsker deg, Robert. Jeg elsker å få litt Robert.
Du er god, et slags eventyr.
Ser du dette smilet, Robert?
Vet du hvor inderlig jeg kommer til å smile når du kommer hjem?
Du...
Hva for noe?
Smilende. Jeg og alle barna mine kommer nok til å gå sånn hele dagen.
Kjeven kommer til å gjøre vondt hele tida.
Hva for noe?
Hva gjorde Sibil Fox?
Det føles som om det har slått meg.
Jeg liker det.
"Det kalles 'the Big Easy',
men uten ordentlig transport
kan hun..." Idet vi sier det, zoomer vi ut
og så: "...kan hun være tøff."
Akkurat.
Så kommer vi tilbake til meg når jeg presenterer meg.
"Fred og kjærlighet. Jeg er Fox Rich.
Og som kone og mor til seks gutter...
...vet jeg hvor viktig transport er.
Som kone og mor til seks gutter...
...verdsetter jeg muligheten til å være din personlige innkjøper
-ved Rich Motors i New Orleans." -Kult.
"Jeg vet du trenger god transport for deg selv og familien din.
Sant å si er en bil viktigere enn et hus, spør du meg.
For du kan sove i bilen, men du kan ikke kjøre et hus."
-Det er hele greia. -Kult.
Jeg tror vi filmer at du sier alt det.
-Ok. -Så kan du se over skuldra mi,
så gjør vi det andre sammen, så det blir riktig.
-Vi kan time det ut med deg. -Jeg ville se hvordan jeg ser ut.
Håret, lipglossen...
-Det kan vi også gjøre. -Og se hvordan opptaket ser ut.
Ja. Det tar en liten stund.
-Vi må stille lyset riktig. -Ok.
Jeg skal ta en titt på hva vi har her.
De kaller henne "the Big Easy", men sant å si
kan det å være i New Orleans uten transport være tøft som pokker.
-Flott. -Skuldrene må bakover.
-Vi prøver igjen. -En gang til.
Eller så ofte du må. Kom litt lenger frem.
Jeg ble født Sibil Verdad Fox den 18. august 1971.
Min mor var lærer,
og mormor var hushjelpen til Hank Williams' mor.
Jeg stammer fra folk som lengtet etter å ha noe,
bli til noe.
Min mor...
...lærte meg da jeg var svært ung
at den amerikanske drømmen var ekte.
Og hun pleide å si:
"Sibil, du blir til noe om du prøver."
Så jeg var ei ung jente fra den urbane byen
som var fast bestemt på å prøve.
Der er Rich-familien.
Hva syns du om det?
Jeg møtte min mann Robert da jeg var 16 år gammel.
Jeg giftet meg med skolekjæresten min.
Vi kjøpte vårt første hjem,
betalte depositum for vår første forretning.
Vi skulle til å bli store.
Vi nærmer oss tante Sandras hus.
Og hun aner ikke hva som kommer.
-Og der er de. -Der, ja.
Sibil!
Overraskelse!
Jeg visste ikke at familien min allerede hadde det den trengte.
Vi hadde hverandre.
Min historie er den samme som historien til to millioner mennesker
i Amerikas forente stater,
som blir ofre for fengslingen av fattige og mørkhudede.
Så jeg ber dere bli med meg. Og det var en ting til. Hva var det?
Vi sender på direkten.
Rekker du det ikke i kveld, så få med deg direktesendingen
klokka 19.00 på Facebook-siden min,
for vi sender direkte fra opplevelsen.
Det er mer enn en samtale, folkens.
Det er en opplevelse, og jeg håper dere kan møte meg der.
Tulane University, klokka 19.00 i kveld ved Roger Memorial Chapel.
Fred og kjærlighet.
Du, kom hit.
Disse skal alltid være på linje. Beltet skal alltid være på linje.
Herregud, hvem dro klærne ut av tørketrommelen?
Damer og herrer, hjelp meg
å gi en varm Green Wave-velkomst
til min mor, kveldens taler,
Fox Rich.
"La meg straks gjøre det tydelig.
Jeg vet jeg kun slapp unna med livet i behold."
Sekstende september 1997
ranet min mann og jeg Grambling Federal Credit Union.
Pokker, det var det jeg sa. Hvorfor gjorde jeg det?
Hva i all verden tenkte jeg på?
Rob og jeg drømte om å åpne Shreveports første hiphop-klesbutikk.
KULTUR
Men vi slet med å få endene til å møtes.
Og det jeg husker best fra den tiden,
var at vi ikke ville feile.
Og vi hadde blitt desperate.
Desperate mennesker gjør desperate ting.
Så enkelt er det.
Da jeg slapp min mann og nevøen hans av
for å rane en bank...
...visste jeg så snart de gikk ut av bilen...
...at vi hadde entret en verden...
...vi aldri ville glemme.
På den tiden
kunne man få fem til 99 år i fengsel for ran.
Og 15. juni 1999
ble mannen min dømt til 60 år i fengsel,
ubetinget, uten prøveløslatelse
eller straffeutsettelse.
Seksti år...
...av et menneskes liv.
Mamma sa: "Det er lett å havne i trøbbel."
Det har gått 20 år, folkens.
Det har gått to tiår.
Det har gått 20 lange år.
Det er vanskelig å komme seg ut av.
Det er nesten som slaveritid.
Den hvite mannen holder deg der
til han syns det er på tide å slippe deg ut.
Og det er det denne situasjonen er.
En personlig vendetta.
Personlig vendetta.
Jepp.
Jeg sa til barnet mitt: "Det du må gjøre...
...er å sette håret ditt opp
som om du er halvgal.
Ta på deg en kjole, et par bukser og flate sko,
og dra ned til tinghuset og rettssalen."
Hun rettet ut håret
og slang det i fjesene på de hvite.
Jeg sa: "Du bør ikke dra dit sånn."
Jeg sa: "De hvite misliker deg allerede."
Hun nektet å lytte.
Jeg trodde dattera mi ville gifte seg med en lege,
en advokat eller en indianerhøvding.
Og at det fantes ting hun bare ikke ville gjøre.
Du gjør ikke det.
Jeg har alltid trodd på...
...at ingenting godt kommer av gale handlinger.
Gjør det? Nei.
Nei.
Det er alt man kan si om det.
Jeg har ikke god kreditt, så jeg ville se hvordan det funket.
Ok, Miss Kaylin, og hvilken bil vurderte du?
Den hvite.
Cadillac SRX 2008 med tusen dollar i nedbetaling.
Ok.
Hun har dårlig kreditt og vil kjøpe den dyreste bilen vi har på nett.
Vil du sende inn søknaden din,
så vi ser om vi kan skaffe deg nok til den bilen?
Ellers kan vi garantert skaffe deg en bil med den nedbetalingen.
Ok, det er greit.
Jeg reflekterte med mannen min i går.
Det var i mars 2013 at jeg valgte å flytte til New Orleans.
Like etter femte mars, faktisk.
Vi fikk et brev fra den siste dyre advokaten vi ansatte.
Jeg betalte 15 000 på forhånd
for å få et brev
noen dager før han skulle levere dokumenter for oss,
der de sier at de ikke kunne gjøre noe mer for oss.
Så jeg åpnet brevet og nektet å gråte.
Men da vi tittet bak i bilen, gråt Robert.
Det var meg, Laurence, Freedom, Justus og Robert.
Og jeg tror resten av oss var så vant til...
...skuffelsene at vi bare satt i stillhet.
Og da vi så opp, gråt lillegutt.
Så han fikk oss til å kjenne på følelsen som vi alle prøvde å ikke føle.
Og det å ha brukt så mye penger uten å få noe resultat,
etter å nok en gang ha brukt alle pengene vi hadde...
...visste jeg at om noe skulle skje, ville det være opp til meg.
Bror Ronnie.
Ja, fortell meg historien.
Det er noen timer til dommeren skal avsi dom.
Han sa to dager. Dette er dag to.
Ja, ja.
-Så det er det vi jobber med. -Nærmere har vi aldri vært.
Ikke minn meg på det. Jeg har aldri vært nærmere.
Vi venter bare... Og han venter på svar.
Vi kan like gjerne be en bønn og være tålmodige.
-Ja. -Du vet...
Ja, send Den hellige ånd.
Så...
Greit.
Vi tar det steg for steg.
Og innen kl. 17.00 vet vi noe.
Jeg får vite om bønnen ikke ble besvart, eller...
-Hva svaret er. -...hva svaret er.
-Vi får vite hva svaret er. -Innen 16.00.
For du vet...
Jeg tror rettssekretæren stenger rundt 16.
Så jeg ringer etter lunsj og hører om dommen er avsagt,
og så tar jeg det derfra.
-Jeg holder deg oppdatert. -Ja.
-Hold meg oppdatert. Ta vare på deg selv. -Greit. Ha det.
Dommerens kontor.
Jeg prøvde å nå Miss Sandra.
Et øyeblikk.
Nei, det er til Sandra.
Sandra er på telefonen. Jeg venter på henne.
-Takk. -Vil du fortsette å vente?
-Ja, om du kan være så vennlig. -Ok.
Sandra.
-Hei, det er Sibil Richardson igjen. -Hei.
-Klarte du å...? -Nei.
-Du må ringe igjen på mandag. -Ja visst. Tusen takk.
-Ok. Greit. -Ha en god helg.
Greit. Du også.
Greit, klokka er...
Jeg tror klokka er rundt 02.20.
Det er 20. oktober, og vi er på vei...
Det er den 21. i dag, og vi skal dra og møte mannen min.
Store Rob, det er på tide møte pappa.
...Marcus Taylor, 18-årige Jessie Snort og 23-årige Joseph Kennedy jr.
ble siktet for overlagt drap på Lyle Meyers.
Det er juryutvelgelsens tredje dag i rettssaken mot John Mohammad...
Ved begynnelsen av hvert år,
hver nyttårsaften de siste 20 årene,
har vi alltid startet året
i viten om at det skulle bli året mannen min kom hjem.
Og har du ikke gjort noe i retten innen høsttakkefesten,
vet du at du snart avslutter året
og fortsatt kommer til å sitte inne.
Håpet du har gitt deg selv hele året,
eller rettere sagt løgnen
du har fortalt deg selv hele året...
Du må bare godta at dette kanskje ikke var året.
Men neste år blir året.
Om jeg møtte Rob, var det når de kom eller dro.
Så jeg har ingenting imot ham.
Jeg kjenner ham bare ikke.
De gjorde det.
Hadde han gått inn
og godtatt avtalen de tilbød ham på 12 år,
ville han vært ute.
Sibil gikk inn og godtok sine 12 år.
Og hun er ute, ikke sant? Ok.
Livet går videre. Og hold håpet i live.
Sier ikke Jesse Jackson det? Hold håpet i live.
Fortsett å håpe at du en dag snart går inn i rettssalen
og blir ferdig med dette.
For en utholdenhet, for en kraft, for et håp, for en tro
å sitte der og høre en advokat si at at du risikerer 300 år i fengsel,
og så ha tryggheten til å si til kona di:
"Vi klarer oss."
Han sa: "Gud passer på spurvene, Sibil.
Jeg vet at han vil ta vare på oss.
Gud passer på spurvene.
Jeg vet Gud vil passe på oss."
Min sønn Remington var eldst,
og jeg sa til ham:
"De krever at jeg sitter i fengsel.
Jeg må forlate deg, og jeg trenger
at du hjelper mormora di med brødrene dine."
Han begynte å gråte.
Han skrek og hylte.
"Jeg trodde du sa du ikke ville måtte dra!"
Og jeg gråter og sier: "Jeg vet.
Jeg trodde ikke de ville tvinge meg til det, men det gjør de.
Så jeg må dra.
Og jeg trenger at du gråter, tørker øynene dine
og kommer hit, så vi kan begynne å telle ned til jeg drar."
"Hvorfor må vi telle ned til du drar, mamma?"
Jeg sa: "For jo snarere jeg kan dra,
desto snarere kan jeg komme hjem igjen."
-Hva gjør jeg med en så stor gutt? -Du sier:
"Skal du plukke opp det der?"
Så sier jeg: "Du må ikke bære den. La meg bære den."
-Jaså? -For jeg er barnehagegutten din.
Ja, barnehagegutten min.
Og når du putter den i hånda mi, bærer jeg den.
Greit.
Jeg bærer den dit du ber meg bære den.
Greit.
Hva?
Ja, det bør du.
Sånn er vi i timen.
Sånn stilte de oss opp i går.
Bonita, Maggie, meg, Reagan, greit.
-Her borte? -Du er foran Maggie, ikke sant?
"Det som kanskje imponerer mest,
er det dere valgte å ikke gjøre.
Dere valgte å ikke la dere definere av begrensninger,
ikke holdes fanget av andres meninger,
ikke følge mengden. Dere har valgt å ikke la dere begrense
av de vanligste fallgruvene vår generasjon støter på.
Familiene deres forstår det nok ikke,
vennene deres kan ikke forklare det,
og dere kan nok ikke forklare det selv,
men det er ved Guds nåde at dere er her."
Gjennom odontologi får du et bilde av hvem en person er.
Fra det første inntrykket.
Og i samfunnet vårt er image alt.
Familien min har et veldig sterkt image.
Men det ligger mye smerte bak det.
Mye smerte.
Tid påvirkes av følelsene våre.
Den påvirkes av handlingene våre.
Tid er å se på bilder av babyene dine da de var små...
...og så ser du på dem
og ser at de har bart og skjegg.
Og at det største håpet du hadde,
var at før de ble menn,
skulle de få en mulighet til å være sammen med sin far.
-Det er tredje juli i dag. -Å, du ser meg!
Og jeg filmer Freedom og Justus.
Hei, mamma!
-Hva heter du? -Justus.
-Justus hva? -Justice Freedom.
-Du heter ikke Justice, men Just-Us. -Justus.
Freedom vant premien for "månedens student"
ved Our Lady Blessed Sacrament.
Klapp for Freedom, alle sammen.
-Du gjorde... -Fikk JJ månedens trofé?
-Nei! -Var han ikke månedens elev?
Hvorfor ikke?
-Han jobbet ikke hardt. -JJ, du...
Så du ble ikke månedens elev?
Få se.
Nei, jeg spurte om du ikke ble månedens elev.
Ikke? Hvorfor fikk du ikke en premie?
Da mamma og pappa ble arrestert
for å ha ranet en bank,
endte hun opp med å føde tvillinger. Jeg er en av dem,
og Freedom er tvillingbroren min.
Hun døpte meg Justus fordi på den tiden,
helt i starten,
var det bare mamma og pappa.
Så hun døpte meg Justus, uten noe mellomrom.
Tid er det du gjør med den.
Tid er upartisk.
Tid blir tapt.
Tid flyr.
Denne situasjonen har bare vært...
...en lang tid.
En veldig lang tid.
Vil du beholde nøkkelen, Freedom?
-Så dere har ingen bibel? -Jeg har en app på mobilen.
Alt i orden? God morgen.
Sendte dere ham en epost?
-Hvor er han? -Foran, i den rutete skjorta.
Hvordan går det? Gratulerer med farsdagen.
Ja, sir. Jeg får ikke sagt hvor mye du har velsignet livet mitt.
Da du pratet om hva en ordentlig ektemann gjør...
Pastor, mannen min har vært borte i 19,5 år.
I september blir det 20 år.
-Og hva heter mannen din? -Robert Richardson.
-Ok. Og nå er han også på vestsiden? -Ja.
-Han er på Walnut 4. -Walnut 4.
Vet du hva? Jeg skal...
Jeg prøver å besøke ham på fredager, for det er så folksomt i helgene.
Men jeg dro alle dagene forrige uke, for jeg ville ikke dra på farsdagen.
Da er det stappfullt.
"Vi kommer ikke på farsdagen. Vi elsker deg,
-men vi sees uka etter." -Og jeg følte nok sinne.
-Hadde ingen makt. -Nei.
-Så de hadde ingen besøk på fredag. -Det blir travelt, ja.
Jeg holdt meg ikke unna fordi det var folksomt. Jeg orket det bare ikke.
-Det er tøft. -Jeg kan ikke tro at vi ennå er her.
Så det å ikke dra i dag...
Men jeg ber hvert år om kutt i budsjettet.
Da må de løslate dem.
De kutter alt. Vi sa det under Katrina, under den forrige flommen.
Vi sa det før Katrina, da olje- og gassprisene stupte.
Mannen min og jeg har sagt: "Dette blir året de blir nødt."
Og de kutter i utdanning og helsetjenester,
men de kutter ikke det budsjettet.
Jeg tror de snudde og finansierte det fullt ut.
Statistikken tilsier at fangers barn ikke engang fullfører videregående,
så det at jeg fullfører to år før tiden og går på et godt universitet, sier sitt.
Så alt jeg gjør... Derfor prater jeg alltid med folk.
-Hva er hovedfaget ditt? -Statsvitenskap.
Om vi vil endre rettsystemet
så det blir et tilgivende system, må vi forstå hvordan det fungerer.
Så når jeg har lært hvordan det fungerer,
vil jeg bli en politisk talsmann eller kanskje en lovgiver,
så jeg kan reformere lovene som har siktet seg inn på mørkhudede.
Tusen takk. Lykke til.
Jeg har et spørsmål.
To av dem har aldri jobbet i Senatet, bortsett fra Kirsten.
-Jeg har faktisk... -Du har vært i FYC.
Takk. Jeg...
Beklager avbrytelsen, men erfaring er viktig å ha.
Selv om jeg er på andreåret,
har jeg tjent i førsteårsrådet. Jeg vet hvor doen er,
og jeg kjenner til lovgivingsprosessen.
Visste du at det du pratet om allerede fins på Org Sync?
Alle lovforslag lastes opp på Org Sync.
Så alle som vil se lovforslag Sentatet jobber med,
kan logge seg inn på Org Sync.
La oss snakke ærlig om gjennomsiktighet.
Takk for at du konfronterer meg,
det er noe studenter må ha adgang til og som de bør vite.
Når vi navigerer Org Sync,
vet du svært godt at studentene våre,
særlig førsteåringene, ikke lett kan navigere Org Sync.
Det er personlig, for da jeg ville involvere meg,
måtte jeg sjekke alle toaletter og alle løpesedler
i Monroe, både i andre og fjerde etasje, for å bli involvert.
SGA må spille en mer aktiv rolle og tilpasse seg
når de konfronterer studenter.
Jeg er ikke uenig, men det fins.
Gi Richard sjansen til å svare.
Selvsagt, og jeg diskuterer det gjerne etter debatten.
Kom igjen, Herre.
La dette være dagen.
-Dette er Marcy. -Hei, Marcy. Hvordan går det?
-Bra. Hva med deg? -Bra, takk som spør.
Jeg hører at du har gleden av å være dommer Rogers' sekretær?
-Er det rett ord? -Ja.
Ok, fantastisk.
Jeg heter Sibil Richardson,
og familien min venter på en domsavsigelse
fra dommer Rogers angående min manns sak.
Og jeg vet han sa i retten
at den skulle være klar om et par dager.
Jeg lurte på om du har noen informasjon, om det ikke er for mye å be om?
Nei, jeg har ikke skrevet noe.
Jeg var borte på fredag, men jeg skrev ingen på torsdag.
Ok.
Greit. Takk for at du tok deg tid.
-Bare hyggelig. -Ha det.
Ha det.
Det er henne.
Så jeg må spørre etter henne. Hun vet når den er klar. Hun skriver den.
Kanskje han skrev den i dag. Kanskje hun får den i morgen.
God ettermiddag. Dette er Vals kontor.
Hei, det er Sibil igjen.
Fikk du gitt Val den beskjeden?
Han la nettopp på med noen, og den venter på ham.
Ok.
Greit.
Så snart han får... Vent et øyeblikk.
-Sibil? -Ja, ma'am.
Han sier han ikke har hørt noe.
Så snart han hører noe, skal han si fra.
Dommeren sa to dager.
Kanskje han ombestemte seg og brukte lenger tid?
Dommere lyver.
-Ikke med vilje, men... -Ja.
-Han skulle sikkert gjøre det. -Ja.
Men det kan alltid dukke opp noe, som hos alle andre.
Ja.
Greit. Tusen takk.
Ok, vennen. Ha det.
Jeg slapp ut av fengsel for 15 år siden.
Dere lyver aldri.
Ja, gi meg mitt. Gi meg litt mer. Jeg setter pris på det.
Noe av det jeg viet meg til, var at de aldri,
aldri, aldri, aldri,
aldri skulle ta meg igjen.
Jeg gir aldri opp friheten min.
Jeg lar meg aldri utsettes for den typen umenneskelig behandling.
Jeg får ikke røre mannen min, sove med ham.
Får ikke holde ham, og juridisk sett tilhører han meg
Jeg måtte oppdra barna mine selv.
Da jeg var i fengsel, måtte jeg bøye meg, hoste
og la noen sjekke endetarmen min.
Plutselig ba de meg kle av meg fordi de ville se.
Jeg får bare besøke familien min når de tillater det.
Jeg får besøke mannen min to ganger i måneden.
Staten gir oss bare to besøk i måneden.
Og loven pålegger dem bare
å la oss komme på besøk i to timer.
Prøv å oppdra en familie i 20 år bak murene.
Prøv å holde en familie samlet i to tiår i denne institusjonen.
Prøv å holde fast i dine kjære og forstanden din midt i
denne grusomme og uvanlige straffen.
Så kan du snakke med meg.
Da kan du fortelle meg
at jeg må sone straffen om jeg bryter loven.
Amen! Ja!
Jeg har ikke sittet her siden jeg var fire år.
Jeg måtte dele med kirken min...
De fleste vet at det i september er sju år siden mannen min og jeg ranet en bank.
Og i forrige uke gjorde Gud det mulig for meg
å møte to av kvinnene fra banken.
Jeg forsto aldri hvordan våre valg kan påvirke folk rundt oss.
Før dette skjedde, trodde jeg at jeg var en øy.
Det jeg gjør, handler om meg, og det bryr ingen andre.
Men jeg så effekten av valget jeg hadde tatt,
ikke bare på min familie, men jeg kan bare tenke meg hva det gjorde
med de kvinnene som var i banken den dagen.
Og en av kvinnene sa, idet jeg ba om tilgivelse:
"Valgene du tar..."
Jeg fortalte hva det gjorde med familien. Hun sa: "Ba du dem om tilgivelse?
Ba du moren din om tilgivelse?" Og jeg sa:
"Jeg fortalte mamma hvor glad jeg var i henne.
Jeg vet jeg sa at jeg verdsatte henne.
Men jeg husker ikke å ha bedt min mor
om tilgivelse for valgene jeg tok."
Amen.
Damen fortsatte, og jeg sa:
"Jeg drar hjem i dag og gjør det.
Jeg drar hjem etter dette møtet og trygler henne om tilgivelse."
Og hun sa: "Nei, ikke gjør det sånn.
Jeg vil at du husker øyeblikket du ber henne om tilgivelse,
akkurat som du vil huske dette øyeblikket sammen med oss."
Så jeg prøver å finne ut: "Herre, hvordan gjør jeg dette?"
Jeg kan ikke skyve egoet vekk, bøye hodet og la henne...
Jeg føler det, men å få ut ordene:
"Vær så snill, tilgi meg. For jeg vet at mitt valg ikke er ditt
og at jeg såret deg."
Så jeg tenkte: "Hva er vel bedre enn...?"
Ikke bare måtte jeg be min mor om tilgivelse...
...men også mine barn.
-Ja. -Og jeg trenger pastorens tilgivelse.
-Amen. -Og min kirkefamilies tilgivelse.
-Ja. -Amen.
-For dere oppdro meg alle sammen. -Gud velsigne deg.
Så jeg ber dere være så snille og tilgi meg for valget jeg tok.
Amen.
Mens jeg satt inne, ba jeg om at Gud etter min løslatelse
ville la meg bruke stemmen min på vegne av dem som ikke har en.
For det jeg forsto helt tydelig,
var at fengselssystemet ikke er annet enn slaveri.
Og jeg ser meg selv som en abolisjonist.
Den kraften du har inni deg. Husker dere pulsen?
Der vi følte den kraften? Kraften som hjalp deg gjennom stormene.
Den hjelper deg også gjennom den neste. Og denne om du gjennomgår en.
Det er ikke det du gjennomgår.
Det er hvordan du velger å vokse gjennom det.
Vil noen her ha litt mer?
Et prosjekt og en trygdesjekk holder ikke.
Vil noen her ha litt mer?
-Si: "Det er min makt... -Det er min makt!
...og jeg tar den tilbake."
Jeg er over det fordi jeg er for rik.
-Fox-rik! -Fox-rik!
Jeg gir meg ikke, for jeg er for rik.
Si det og men det. Er dere rike?
-Jeg er rik! -Jeg gir meg ikke.
Jeg er Fox-rik!
Jeg har makten.
Kraften sitter i meg.
Så lenge du ikke gir deg, kan alt du ønsker deg,
virkelig bli ditt.
Samme hva hinderet er, må du bare tro
og sette én fot foran den andre foten,
sette én fot foran den andre, og gå til timen.
Jeg lover dere at livet kan bli bedre!
Men du må ha tro.
Du må bare slippe inn i himmelen
dem du kan se på og si: "Var jeg en mann, ville jeg vært en sånn mann."
Mennene vi går ut med skal være en maskulin refleksjon av oss.
De skal være... alfamenn.
Om denne energien fantes i en mann,
ville jeg vært en sånn mann.
Vi er tre uker unna Roberts prøveløslatelseshøring.
Planen er litt annerledes enn sist.
I stedet for at Jim blir med deg,
blir jeg med deg.
Og jeg tror moren din også blir med oss.
Ja.
Ok.
Jeg tror de misliker at dere kommer
med makt og rettighetskrav,
i stedet for å be om en tjeneste.
Men inntrykket dere har sammen som foreldre
på disse unge mennenes vekst og hvem de er,
er et så sterkt poeng
at jeg tenkte det var flott om vi bare...
Nå skal du høre hva som skjedde med treneren.
Han sa jeg ikke kan spille på laget, at jeg er for avansert.
-Jeg spilte fordi jeg er 11 år. -Ja.
De andre barna er ni og ti.
Så han anbefalte meg til treneren for elitelaget.
Chicago Fire.
Jeg skal ringe. Han ba meg ringe dem i morgen
og få en avtale eller prøvedato.
-Dette er en noteringsoverføring fra... -Robert.
-...en innsatt ved... -Louisiana statsfengsel.
Samtalen blir tatt opp og voktet.
Samtalen er fra en forbryter ved Louisiana statsfengsel.
For å godta, press en. For å avvise, press...
Takk for at du bruker Securus. Du kan starte samtalen nå.
-Hei, jenta mi. -Hei!
-Hvordan går det? -Bra. Hva tok så lang tid?
Jeg vet ikke.
-Jeg gir deg bare... -Nå snakker du kort og bedritent.
Du oppfører deg rart fordi du snart kommer hjem,
og du tar deg god tid før du ringer.
Sånn blir de når det blir kort.
Nei. Derfor har jeg sendt eposter mellom forsøkene.
Du har ikke skrevet på timevis.
-Hva? -Pappa?
-Ja. -Jeg sendte en... nei, to eposter.
Robert er på badet og prøver å prate med deg.
Si at jeg hilser.
-Hei. -Hva gjør han der?
Han skal være i dusjen han lar renne og sløser med vannet mitt.
-Jeg trodde det var gratis. -Vann er ikke gratis.
Han sier han trodde at vann var gratis.
Jeg tok en manikyr og en pedikyr.
-Fortsett. -Og jeg dro til frisøren.
Ja. Hva?
Jeg rettet håret, slik du liker det.
Og jeg dro til en dominikansk salong.
Og når jeg sier at de kan det å rette...
Hva blir det første du gjør når du kommer hjem, Mr. Richardson?
Å, faen. Det vet jeg ikke.
Jeg pakker og drar til Disney World.
Høres bra ut.
Det sier de når de vinner mesterskapet.
Når de vinner, sier alle: "Hva nå?"
"Disney World."
Ja.
Er du spent?
Om jeg er spent? Det bør jeg være. Men jeg er nok bortskjemt.
Jeg er Roberts mor, så jeg er lei av
å se etter gullet i horisonten.
Den lille smulen.
Vi fikk ikke alt vi ville, men vi fikk noe.
Vi kom litt lenger enn forrige gang.
Jeg vil ha mannen min.
Ja.
Og ingenting annet roer meg ned. Ikke noe lenger framme i tid.
Ikke noe: "Dere er fantastiske. Dere gjør en flott jobb."
Jeg vil ha familien min samlet hjemme. Jeg vil at barna mine får faren sin.
Og jeg vil ha ham før tvillingene mine fyller 18.
Og vi har muligheten til å gjøre det.
Og du har muligheten til å få det gjort.
Hva gjør Robert?
Han ville bare høre stemmen din. Jeg tror han gleder seg.
Han kommer og sitter her for å høre deg prate.
Ja.
Jeg så opp på skyene i dag.
De var sånne store og luftige skyer.
Som om jeg kunne hoppe fra en til et annen.
Du vet, i pekanhagen de har der.
Og jeg ser og tenker: "De plantet de trærne
for 20 år siden, da jeg først kom hit."
-Er det sant? -Ja.
Takk for at du bruker Securus. Farvel.
Tvillingene fyller 18 neste måned.
Atten år.
Når faren deres ble dømt, var jeg tre måneder på vei.
De aner ingenting
om hva det vil si å ha en far i huset.
Hva fedre gjør.
Justus, kan du gi meg en hammer?
Takk.
Hva er dette?
Kast det.
Justus, du er høyere enn meg.
I det hullet?
-Takk. Jeg setter pris på deg. -Jeg prøver.
-Hvem har bursdag? -Freedom.
Freedom har bursdag i dag, mamma.
-Ja. -Ja, ja, ja!
Og JJs bursdag!
Gratulerer med dagen, JJ.
Kom og prat med faren deres.
Det er fest, pappa.
-Det er fest. -Fred og kjærlighet til deg.
Hvordan går det? Fred og kjærlighet til deg også.
-Beklager at jeg er sen. -Det er greit.
Vi forstår at du er en opptatt kvinne.
Hei.
-Hei. Hvordan går det? -Hei!
Hei!
Vil du prate med pappaen min?
Nei, han ville prate med deg. Gi meg telefonen om du er ferdig.
-Nei, jeg prater. -Her, ta den fra ham.
Det er pappaen min.
-Vær så god. -Takk.
Ok.
Vi har et slags behov eller en trang
som individer til å rangere folk, ikke sant?
Til å finne på et rangsystem.
Så det er et spørsmål vi prøver å finne ut av:
Er det et uunngåelig trekk ved menneskesamfunnet?
Selv innenfor et fengselssystem, blant fangene,
der alle er likeverdige med tanke på at de har begått en forbrytelse.
Men likevel ser vi at et stratifiseringssystem oppstår.
Det er torsdag.
Broren hans og svigerinnen ringte i går
og sa at de hadde problemer med rørene i huset,
at huset ble oversvømt og at de ikke kan komme.
Og jeg har ikke nok folk hos ham i Angola.
Er det for mye å be om at du er hos ham i Angola?
Ja, sir.
Rekker du det?
Gud være lovet.
Gud være lovet, du får meg til å rope.
Takk.
Det betyr "bare hyggelig".
Du er flink.
Hvordan staves det?
Hvordan går det?
Ok, her står det "ça va", og så står det...
Greia med fransk er uttalen.
Så "ça va" i spørsmålsform betyr: "Hvordan går det?"
Men sier du det som en erklæring, betyr det: "Bra."
Så om jeg sier: "Ça va?" og du sier: "Ça va."
-Eller så kan du si... -"Alt bra"?
Du kan også si: "Ça va bien, et toi?"
"Jeg har det bra, og du?"
Du lærer noe, gutt. Få se.
Si det igjen. Det er sexy.
Snakker du sånn, får du alle jentene.
-Freedom har ikke en sjanse. -Det er mye igjen av kurset.
God morgen, ma'am.
Barn er tøffe.
De har blitt litt eldre nå.
Og jeg tror de forstår livet litt bedre.
At de vil gripe fatt i et stykke...
...av livet.
Positive liv for seg selv.
-Å, Robert. -Og jeg tror det er på grunn av Sibil.
Jeg tror hun satte tonen.
Og jeg har alltid kjent svarte kvinner som rocker.
Jeg ble oppdratt av en svart kvinne som rocket. Min mor er sånn.
Søstrene mine er svarte kvinner som rocker.
Og det har tatt meg en stund å innse at jeg rocker.
Det tok meg lang tid å komme hit, å stå her.
Det er så vanskelig for oss svarte kvinner her ute.
Og det betyr så mye å se at verden ser svarte jenter som rocker sammen.
Tusen takk. God natt.
Takk.
Gode Gud, det er så overveldende å være i stand til
å kunne holde deg i armene mine allerede i morgen.
Å kunne filme sammen med deg på denne tiden i morgen.
Å, elskling.
Om jeg kunne komme hjem til deg.
Hallo.
-Hei, Miss Judy. -Hei.
Har du hørt noe fra fengselet i dag?
Ikke noe ennå.
-Ikke noe ennå? -Nei.
Ok. Har du fått ringt i dag?
-Nei. -Ikke? Ok.
-Greit, jeg setter pris på deg. -Greit. Takk.
Hvordan kan hun si at hun ikke har hørt noe når hun ikke engang har ringt?
Disse menneskene har ingen respekt for andres liv.
De driver en til vanvidd.
Samme hvor forstandig, bevisst og forståelsesfull man prøver å være,
får det deg til å gå fullstendig fra vettet.
Jeg gjør det ikke. Jeg bare nekter.
Suksess er den beste hevnen.
Jeg er som et lite, tilbakestående barn.
Suksess er den beste hevnen.
Du tar rotta på dem, Fox.
Du viser dem at de ikke kan behandle folk sånn.
Suksess er den beste hevnen.
Hold ut, for når du får ham hjem, får de svi.
De skal få svi.
De skal faen meg få svi!
Pokker heller.
Han kunne vært hjemme hos familien sin. Bare fordi de kødder med oss.
De har ikke noe hastverk.
"Å, bare noen negre som prøver å slippe ut av fengsel.
De vil alle prøve å slippe ut om jeg gjenopptar en sak."
Det sa de til advokaten vår.
Vil dere ikke ha folk ut av systemet, som ikke hører hjemme der?
"Åpner jeg denne saken igjen, vil de alle prøve å få en ny dom."
Velsigne meg, Herre.
Greit, hva er det neste? Jeg må... Så du putter...
...Jonathan på systemet? Og kan noen skaffe meg...?
Innen lille Robert fyller 18...
...vil jeg være så langt unna dette smertenivået
for hele familien som jeg kan være.
Så langt unna at jeg ikke engang husker hvor vondt det egentlig var.
Ved alt som er hellig hyller vi deg, søster.
Ved alt som er hellig takker vi for ånden din,
for din Ori, åndene som veileder deg.
Takk.
Og jeg takker for hele din familie.
Så sier vi "Ishay".
Ishay.
TA AV DERE SKOENE
Vi takker fra nord.
Vi takker fra vest.
Øst.
Sør.
Takk for at du gir mannen din utholdenheten til å tåle tidens tann.
Curtis Ray.
Angola ringte og sa de blir ferdige med papirarbeidet hans om en halvtime.
Så de løslater ham før jeg kommer, men limousinen er allerede på vei.
Du har kanskje ikke sommerfugler, men det har jeg.
ALDRI GI OPP
Best for deg at du kommer hit, Robert!
Jeg har kjørt med deg i hele dag, og det føles likevel uvirkelig.
-Det går bra. -Gud er god.
Ja.
-Jøsses. -Ja, det går bra.
-Jeg er glad i deg. -Og jeg i deg.
Heretter vil jeg bare at du elsker den kvinnen ordentlig.
Amen!
-Amen! -Ja!
Og vi skal nyte resten av dette livet.
Når de snakker om kjærlighet...
Du snakket om det at før Gud skapte kirken,
skapte han familien.
Men før han gjorde det, skapte han det jeg mener er
det mektigste i universet. Han skapte kjærlighet.
Det er livets eneste sanne uttrykk.
Jeg forsto fire ting da jeg havnet i fengsel,
og jeg fikk dem fra onkel Vernon.
Jeg sa jeg skulle stå som en mann i fengsel.
At jeg skulle tale imot løgn. At jeg skulle være sterk ved slutten.
Gud vet at jeg aldri ville gitt opp, for dere er verdt kampen.
-Amen. -Jeg elsker deg.
Det er alltid godt å se deg.
Ja.
Remi, ta av deg skoene hennes.
-I noen andres sko. -Calvin Klein.
Sånn lærte jeg det.
De sa min var en meter.
En meter?
Jeg takker Gud for at jeg er omringet av krigere.
Jeg er takknemlig for et lokalsamfunn som er villig til å elske oss.
-Ja. -Gjennom alt sammen.
-Og vi må gjennom alt for å komme dit.