Downloaded from YTS.MX
EN KOMISPESIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Står til?
Ikke faen.
Takk.
Går det bra med dere?
Tusen takk. Flott å være i Austin, Texas.
Ja.
Er jeg på turné, forlater jeg kone og to små,
og hun er for nært knyttet til meg.
Hun gråter når jeg drar.
Som...
hele tiden.
Ja, det gjør hun.
Jeg drar, og hun sier: "Det blir vanskelig når du er borte."
Og så må jeg spille litt, og da sier jeg:
"Det blir det for meg også."
Ikke sant?
Det er ikke vanskelig.
Det er gøy.
Jeg gjorde det på telefonen bak scenen for fem minutter siden.
Hun: "Jeg er helt alene i huset."
"Og jeg er hele alene her ute", sa jeg.
Det er jeg ikke.
Hun er flott.
Jeg elsker henne. Jeg elsker ungene mer, men jeg elsker henne.
Det er en annen slags kjærlighet.
Jeg vil ikke knulle ungene. Det er en begynnelse.
"Det er bra, Tom." Så...
Det er over din evne å forklare hvor mye du ender opp med å elske ungene dine.
Det er det. Er jeg på den siden av det,
blir jeg etter hvert moret av folk som ikke har unger
som banner på at de skjønner. Det er favoritten.
Det er som å være ute med en venn uten unger, og han sier:
"Ja, jeg skjønner at du elsker ungene dine.
Jeg vet hva du føler fordi...
jeg elsker bikkja mi."
"Ja", sier jeg.
Nei.
Jeg forringer ikke kjæledyrkjærlighet. Den er ekte.
-Ja! -Absolutt.
Jeg har hatt kjæledyr hele livet. Det er best.
Jeg har reddet dyr. Jeg ber deg gjøre det.
Jeg har ei bikkje som jeg forguder.
Men her er forskjellen på min kjærlighet til bikkja og til ungene mine.
Hvis den bikkja kom til å skade en av ungene mine,
ville jeg umiddelbart og uten tvil
drukne den bikkja.
Og jeg mener, via bjeff som...
ville jeg...sånn.
Og så ville jeg gi den til sønnen min.
"Husker du at jeg drepte den da den skadet deg?"
Han ville si: "Hva pokker...
skal jeg gjøre med denne døde bikkja?"
Og jeg: "Kanskje lære å forsvare deg selv,
så jeg slipper å gjøre sånn dritt."
Jeg vet det.
En splittende vits. Det har det vært
på hele turneen.
Jeg tror den deler publikum i to leirer.
Folk som sier: "Ikke bjeff.
Det virkeliggjør det."
Så sier andre folk:
"Bare bjeff. Det liker jeg best."
Dere vet hvem dere er.
Ja.
Å få barn får deg til å gjøre sprø ting. Jeg er ikke stolt av alt jeg har gjort.
I fjor var første gang noen mobbet en av ungene mine.
Jeg responderte dårlig. Jeg tok min eldste sønnen med til en park.
Han var to og et halvt år. Den kjekkeste, lille gutten.
Han går inn i parken, og bort til et lekeapparat.
Når han går bort til det, tråkker han på det, og en eldre gutt…
Det betyr fire.
Han sier: "Du kan ikke leke med det. Det er mitt."
Jeg sier: "Jeg skal sparke brystkassa di gjennom ryggen din."
Og han sier: "Hva?"
Jeg: "Jeg skal trampe på deg!"
Så han gråter. Jeg ler.
Alle står rundt, ikke sant?
Du kan ikke gjøre det.
Du kan ikke gjøre noe mot en drittunge.
Du kan banne mye omkring dem.
Ikke til dem. Det er et viktig skille.
Omkring dem.
Du fantaserer om at de gjentar det hjemme
og havner i vansker, og det er svært tilfredsstillende.
Du må si det rytmisk, for ellers glemmer de det,
for de er er bare dumme.
Så du må si:
"Møkk, piss, jævel, fitte, baller Slikk pikken min, et rumpa mi"
Ungen gjør...
"Hva er det?"
Jeg: "Si det til mamma. Det er det det er."
Mens de går forbi, kan du få ett tilfeldig treff.
Jeg har prøvd, men...
Når de passerer.
Sånn, og så sier de...
"Møkk, piss, jævel, fitte..."
Har du møtt noen
som er så kjedelige at du føler at de har forgiftet deg? Som...
Du snakker til dem og tenker: "Det føles som om jeg holder på å dø nå.
Og jeg tror du gjorde det. "
Denne fyren heter Craig. Jeg traff ham...
Jeg fikk navnet. Jeg tenkte: "Jeg vil huske deg resten av livet."
Vi møttes i banken.
Er han bankkasserer?
Nei. Er han sikkerhetsvakt?
Niks. Hva er jobben hans?
Jeg vet ikke hva de kaller fyren som står i vestibylen...
i banker nå.
Der du går inn og sier: "Jobber du her?" Og han sier: "Jeg tror det." Den fyren.
Vestibylekontakten.
Jeg så ham. Vi fikk øyekontakt.
Jeg vet ikke hvordan du jobber. Om vi får øyekontakt...
Om dagen, ikke om natta.
Men i løpet av dagen…
av anstendighet, vedstår jeg meg deg. Jeg gjorde det.
Vi fikk øyekontakt, og jeg: "Står til?" Og han…
Og jeg sa: "Ok, så..."
Så kommer jeg til de neste dørene som fører inn.
Og da jeg griper etter den døra, hører jeg: "Skal du i banken?"
Jeg: "Er dette fortsatt en bank?"
Han: "Ja."
Jeg: "Ja, gjerne."
Og han: "Sett i gang."
Og jeg gjorde...
"Ok.
Takk."
Og så strekker jeg meg bakover... Han: "Jeg skal til Virginia i neste uke."
"Sier du det til meg?"
Han sier: "Du sa 'står til?' da du kom hit.
Jeg måtte tenke over det. Det er det jeg gjør."
Jeg: "Det er det sprøeste jeg har hørt noen si.
Og heller ikke hvordan det spørsmålet fungerer, men ok."
Jeg strekker meg bakover. Han:
"Ja, søsteren min bor der," og jeg...
"Hvor lenge har hun bodd der?"
Nå er jeg fanget.
Han sier: "Femten år."
Jeg sier: "Har du aldri vært der?" Og han sier...
Nå ser jeg på ham og sier: "Kjører du til jobb eller...
lemper noen deg av? Du skjønner hva jeg mener?
Jeg tror han…
Ja.
Jeg tror han kunne se det på ansiktet mitt.
Plutselig sier han: "Jeg kjører."
Jeg sa: "Så kult.
Jeg kjører også. Det er sprøtt.
Jeg må inn hit."
Han: "Ja, vi skal kikke på DC og se noen monumenter."
"Hører gjerne om det, men jeg må sette inn penger."
"Jeg er her når du går ut." Jeg sa: "Din jævel."
Faen ta den fyren.
Og faen ta alle som ham.
Hvis du har den frekkhet å fortelle folk hvordan du har det
når de sier: "Står til?"
er det frekt og egoistisk.
Jeg mener det.
Det er to akseptable svar på: "Står til?"
"Fint" og "flott".
Og er du fortvilet, sier du: "Fint."
Du belaster ikke folk med dine virkelige problemer
under en høflig samtale.
Ja.
Det er sant.
Vet du hvorfor?
Fordi ingen vil høre om problemene dine.
Dine problemer gjør pikken min myk, og jeg prøver å holde meg stiv her nede.
Nå...
Vet du hvem som har et velfungerende system?
Rodrigo Duterte, presidenten på Filippinene.
Om du ikke vet det,
så er presidenten på Filippinene en superkul fyr, og...
han har mange morsomme ideer.
En av dem er at han benytter seg av drapskvadroner på motorsykkel
for å dra ut og drepe folk på direkten.
Ingen arrestasjon, ingen rettssak.
Hvem gjør han det mot? Narkolangere og mistenkte narkomane.
"Mistenkte."
Vet du hvor mange slitne folk som dør hver dag i Manila?
Er ikke det sprøtt?
Du kan gå hjemmefra klokka fem om morgenen: "Å, faen."
Så hører du... Du bare: "Å.
Jeg er våken!"
De kjører opp på siden av deg."Jeg sto opp nettopp.""Du er høy." Pang. Død.
Det er grusomt.
Det er forkastelig. Og jeg håper vi innfører det her.
Ikke...
for bruk av narkotika.
Jeg synes vi bør forbeholde det for folk som prater i høyttalertelefon
med telefonen foran ansiktet slik.
Ikke sant? Ja.
Hvem er disse menneskene som går rundt, uvitende om verden rundt seg?
Du står i kaffekø
og må høre på en fascinerende, toveishistorie forsterket.
Det er alltid sånn: "Hvor var du i går kveld?"
Skjær over strupen på dem, i køen.
Spark kroppen. "Får jeg en kaffe?" Så…
For voldelig? Skjønner. Så…
Vet du hvem sine baller jeg gjerne vil slenge ned i en postkasse
20 minutter i strekk?
Voksne menn som går ombord i fly klokka 6.00 og aldri har sett skyer før.
Jeg vet ikke...
om...
du har vært så heldig at du har gått ombord i et tidlig morgenfly
der det er en stilltiende enighet: "Vi skal ha det fint og mørkt,
så vi kan hvile på turen."
Men det er alltid en TikTok i 16C...
Ja.
En fyr som sitter der og sier: "Jeg har aldri sett en sånn sky."
"Der er det én til."
"Er du fire år gammel?
Trekk ned gardina, din nisse. Vi prøver å hvile her."
Og folk som setter strekfigurer og navnene på familiemedlemmer
på bakruta i bilen sin.
De bør henrettes offentlig...
i bilen sin, så vi kan notere poeng på ruta.
Syns du ikke det er sprøtt?
Har du ingen beskyttelsesinstinkter?
Det er sprøtt. Du bråstopper ved et rødt lys,
og bilen foran deg: "Pussig at du ikke spurte, men..."
Inni sitter mamma og pappa...
og Brian og Marissa.
Og det er en fotball ved siden av Brian…
fordi Brian elsker fotball.
Liker Brian å bli antastet? Fordi...
du legger navnet hans og yndlingstingen hans der ute som agn for samfunnet.
Har du gått fra vettet?
Hvorfor legger du ikke hjemmeadressen og timeplanen hans rett ved siden av?
"Brian opp klokka seks, hjemme klokka ett, bad klokka sju.
Kom bortom om du vil slutte deg til oss."
Det er ikke greit.
Folkens...
har dere tenkt på hvor mange ganger
dere har ligget med deres bedre halvdel?
Dere burde ikke vite svaret. La meg begynne der. Ok?
Gjør dere det, er det skremmende, og...
vi vil at dere skal dra.
Ja. Hvis du sitter her og tenker: "Endelig noen som spurte.
Det er 926!"
Der er utgangen. Det jeg sier...
Jeg sier at som begrep er det rimelig å anta
at om du har vært sammen med en i tre år og har noe sunt på gang,
kan dere ha ligget sammen noen hundre ganger.
Ikke sant? Ja.
Nå vil jeg at du skal tenke på hvor mange ganger faren din...
har avsluttet inne i moren din.
Så mange ganger.
"Tom, hvorfor sier du det?"
Vel, jeg tror at alle mødrene våre
er en gjeng sædbeholdere, men…
Moren din mer enn moren min. Nå...
Et besværlig bilde å få ut av hodet når jeg først har plantet det.
Du: "Renner det av moren min?"
Sannsynligvis, ja.
Søkkvåt. Hør her…
Moren din har gjort noe ekkelt.
La oss snakke om det.
Det har hun virkelig. Og...
Jeg er her for å forsvare henne, ok?
Det er ikke hennes skyld.
Det er faren din sin skyld.
Faren din, med all tilbørlig respekt, er litt av en dritt. Litt!
Eller om du tenker: "Ikke faren min.
Han er god..."
Ja, for deg. Han er ikke alltid sånn for moren din.
Hvis de har vært sammen i tre tiår,
tror du ikke han sier noe usømmelig dritt...
fra tid til annen?
Selvsagt.
De ligger i senga.
Faren din vrir på seg, han får ikke sove…
Og den stakkars moren din: "Er alt bra, kjære?"
"Det går bra."
"Var middagen god?" "Ja. Hold kjeft, jeg prøver å sove."
"Kan jeg gjøre noe for å hjelpe?" "Du kan slikke ballene mine."
Vil du vite noe?
Den stakkars moren din gjør det. Hun…
Hun er et ballesvin. Hun kommer seg ned dit...
Og hun sier: "Jeg liker livet mitt."
Å, moren din. Nå…
Bestemoren din. Tenk på noe av det hun har gjort.
På jernbaneskinnene eller hvor hun pleide å flokse rundt.
El Paso. Ikke vet jeg.
Du: "Hvorfor sier du sånt, Tom?"
Fordi jeg har det gøy.
Fordi jeg liker å opprøre folk.
Jeg vet ikke hva det sier om meg psykologisk,
men det er...som et musikkorps
inne i meg nå, og det lyder: "Bra jobba, bra jobba."
Ja.
Jeg ser for meg noen der ute som sier: "Jeg hadde det gøy...
til han nevnte sjuskemoren min."
Og det gjør meg glad. Ikke vet jeg.
Det opprører noen, og de prøver å si det.
Jeg sier de prøver å si det, for de sender en melding jeg aldri leser.
Nei, jeg pleide å lese dem alle.
Det tok lang tid å finne ut at man ikke bør lese alle meldinger.
Jeg synes ikke noen artist bør fordøye alt som blir sendt dem.
Og lenge visste jeg det ikke.
Skulle ønske jeg hadde visst det. Det treffer.
Første gang jeg havnet i trøbbel for å si noe
var for fem år siden.
Jeg fikk problemer fordi jeg sa "sigøyner" på tv.
Jeg sa ikke noe pent om dem, så la meg
omformulere det.
Jeg sa bare... Jeg var på et show. "Hvem hater ikke sigøynere?" Og så…
Alle i showet sa: "Vi er enige med deg", men...
etterpå fant de ut av det.
Og de tok kontakt.
Presidenten for sigøynerne...
sendte en melding.
Hun stjal visst noens telefon. Så hun sendte meg denne meldingen.
Vi vet hvem som reiser. Så... hun sendte meg denne meldingen.
Hun sa: "Du sa S-ordet på fjern..." "Hø?" svarte jeg.
"S-ordet"?
Jeg er en voksen mann. Og dette er på e-post. Hun er et virkelig K-ord.
Jeg ville ikke presse henne, kalle henne F-ord, om du skjønner.
Hvor er N-ordene mine? Ja vel, hør her...
Du...
Det er moderne komedie. Følg med i programmet. Så...
fortsatte hun.
Hun sier: "Vel, bare så du vet, så er vi veldig stolte av etnisiteten vår."
Jeg sa: "Det burde dere, for noe annet har dere ikke.
Jeg håper dere er flinke til å campe."
Jeg ga henne en kompliment.
Jeg sa: "Jeg liker din etniske stolthet, for du har fortjent den."
Og jeg tror ikke alle har det. Greit?
Alle sier: "Vi er best." Nei, det er dere ikke.
Det er umulig for alle å være best.
Jeg mener det. Hver gruppe sier...
Jeg mener, bare som et eksempel, ok, for å forklare dette,
hvor mange i salen er for eksempel italienske?
Ok.
Er ikke resten av dere litt lei av å høre fra dem? Som... Ikke sant?
"Hei, vi er best! Jævla pasta! "
Dere: "Greit." Så...
Pasta er kinesisk. Ro dere ned.
Jeg fortsatte å lese meldinger.
Lese, lese, lese.
Og så for en stund siden fikk jeg i en seks ukers periode
200 000 e-poster og meldinger bare fra delstaten Louisiana
om vitser jeg hadde fortalt i et show. Nå...
Hvis du ikke vet det, hadde jeg en vits i et tidligere show...
og...
Ja, det er bra.
Det var en tåpelig vits.
Vitsen var at jeg sa: "Vet dere hva? Vi burde bygge en mur i dette landet,
rundt den jævla dumme delstaten."
Det var vitsen min. Nå…
Jeg er så dum at jeg tenkte: "Alle vil like den vitsen."
Nei da.
Ikke de du laget den om.
Jeg fikk så mange feilstavede dødstrusler og…
"Er dette kreolsk? Hva i helvete prøver de å fortelle meg?"
Jeg ble spurt om den så mye. Jeg var på nyhetene om den...
Jeg fremfører den nå, ok?
Så her er sannheten.
Jeg ville aldri ha driti på dem så hardt som jeg gjorde
om jeg hadde vært i Arkansas, noe jeg nå har vært.
Hva?
For...
en jævla søppelhaug det stedet er.
Jeg tror at når folk drar ned på do i Louisiana,
kommer alt opp i Arkansas.
Det lukter knuste drømmer og rumpehull, og...
litt grillfest, men…
Her er det fascinerende. De fleste av dere vil aldri oppleve dette,
men hvis du noen gang fornærmer en stor gruppe mennesker,
som en hel delstat...
lærer du mye om dem.
Du har ikke lyst.
Men de insisterer, så…
Jeg vet alt om Louisiana nå. Det er det verste.
Jeg er som en uoffisiell historiker på stedet jeg minst av alt vil dra til.
Delstatsmottoet deres løper gjennom hodet mitt.
Det er som Dow Jones-telegrafen hele dagen, hver dag.
Det er "Louisiana, der folk røyker i bilene sine med babyene sine." Og...
Arkansas' er: "Er du ferdig med den babyen?" Så...
"Hva skal du gjøre med den?" "Vi skal spise den. Hva mener du?
Gisse!"
Nå...
Jeg fikk også mange meldinger fra Downs syndrom-samfunnet.
Det var gøy.
Her er sannheten om det.
Folk med Downs syndrom
skriver mye mer sammenhengende enn folk fra Louisiana. Så...
Vi kunne ha en dialog.
Jeg tror jeg har vokst og modnet siden da. Jeg mener det. Jeg tror jeg har det.
Jeg syns for eksempel akkurat nå i dag
at det er både sløvt og antikvert å si: "Er du T-definert?"
T-I-L-B-A-K-E-S-T-Å... Du skjønner.
Her er grunnen.
Når jeg sier det, prøver jeg å si: "Er du en idiot?
Er du åndssvak? Er du dum?" Og det er ikke det rette ordet for det.
Det rette ordet er "cajun".
Det er det jeg begynner med å si…
heretter.
Så faen ta dere igjen.
Det er poenget mitt. Nå…
Ja.
Men jeg vil at du skal vite noe.
Jeg er ingen komiker som sier :
"Jeg forstår ikke hvorfor folk blir opprørt over noe som helst."
Det dummeste perspektivet du kan ha.
Jeg forstår det.
Jeg tror du har rett til å bli fornærmet av alt som fornærmer deg,
og jeg syns du har rett til å uttrykke det.
Men jeg syns ikke
du har rett til å forvente at noen skal gjøre noe med det.
Ja.
Akkurat som hvis du uttrykker andre av dine følelser:
Som: "Jeg er kåt. Jeg er sulten. Jeg er sliten."
Jeg ville sagt: "Jøss, du har mye dritt på gang.
Høres ut som du må runke, spise en sandwich og ta en lur. Og...
Din jobb.
Jeg gir deg en slepebåt for å få deg i gang, men…
jeg avslutter ikke."
Og jeg synes også at jeg burde ha rett til å svare.
Det er sånn det bør funke. Jeg sier noe, du sier noe,
og det fortsetter.
Så jeg sier dette. Jeg blir ikke såret av sjokkerende kultur, ok?
Den berører meg ikke.
Fordi jeg har med mennesker i ubalanse å gjøre hver dag.
Jeg har to unger, og...
de har sine problemer, og jeg prater med dem om dem.
Ikke på samme måte som jeg prater med dere.
De kommer til meg. Den eldste sier...
"Det er høy lyd...
der borte."
Og jeg sier: "Er det det?
Ikke gå bort dit, da."
Han svarer: "Ok."
Og jeg sier: "Ok."
Og så sier jeg: "Smask", og jeg kysser ham på hodet.
Sånn skal jeg snakke med voksne
som sier at de blir fornærmet av vitser under komishow. Så…
Ja.
Det beste er at du slipper å være enig.
Det er det fine med å bo her. Du kan være uenig, men du vet hva jeg syns.
Kommer du til meg og sier:
"Jeg ble dypt såret av det du sa på ha-ha-showet ditt..."
Jeg: "Å, ble du det?
Du burde aldri høre ting du ikke liker, så du blir hjemme heretter."
Jeg skal kysse deg på hodet.
Lurer du noen gang på hva slags slaveeier du ville vært?
Nå...
Ikke nå!
Det er 1831, du er hvit, du bor...
der du bor akkurat nå.
Dere: "Vi vil ikke spille dette spillet." Nei vel...
Faen ta, jeg spiller.
Jeg vet hvordan jeg ville vært. Jeg elsker å kjøpe biler nå.
"Jeg vet vi har tre, men se på denne jævla fyren!"Ja vel...
Likte du ikke den vitsen, så ikke tenk på den. Nå...
Kvinner.
Føler dere at dere er nesten likeverdige borgere? For det er dere ikke. Nå...
Jeg støtter dere.
Ikke at dere ikke bør være det, men dere er det ikke, for jeg har øyne.
Føler dere ikke den store ubalansen vi lever med?
Menn får mer betalt for å gjøre det samme som dere.
Fordel, menn.
Kvinner blir sinte på oss for ting vi gjør i drømmene deres. Fordel, kvinner.
Er ikke det noe dritt?
Når du spiser frokost og sier: "Hvorfor ser hun sånn på meg?"
Hun: "Du var fæl i drømmen min i natt."
Og du: "Ok, ja vel.
Mener du det på alvor?
Jeg vil be om unnskyldning...
for det jeg gjorde i drømmen din i natt."
Hun: "Takk." Og du sier…
"Jeg skal komme meg ut herfra."
Jeg tror maktdynamikken vi lever med ble laget av en mann.
Åpenbart.
Jeg tror han ville gjøre det likt. Og jeg tror at dagen han ville gjøre det,
forlot han huset sitt, og kona stanset ham i døra og sa:
"Du vet du puppeknullet en brunette i drømmen min i natt."
Og han sa: "Vet du hva?
Nei.
Du skal ta telefonen. Det er det du skal gjøre." Og han gikk.
Ok.
Ikke spøk eksakt om kulturen vår. Greit.
Virkelig? Er ikke det morsomt heller?
Du tror ikke det er noen her
som sier: "Jeg tar telefonene." Syns du det er morsomt?
På mandag sier hun: "Takk for...
Faen ta den fyren." Ikke sant?
Iblant er du vitne til maktubalansen som spilles ut foran deg
mellom kjønnene på en grotesk måte.
Selvsagt, når jeg sier "kjønnene",
snakker jeg bare om to av de flere hundre som nå fins.
Det skal være klart hvor jeg står.
Jeg har ingen problemer med å kalle noen noe de gjerne vil bli kalt.
Det er ingen byrde for meg.
Du kan identifisere deg som en skolisse om du vil.
Og jeg vil kalle deg Zippity Zim-zir hvis du ber meg om det.
Synes jeg det er litt dumt?
Ja. Men det er også badminton, en olympisk øvelse.
Ikke sant? Så...
Dette skjedde. Jeg tok opp en film for noen måneder siden,
og en dag pakket vi tidlig sammen. Det var sent på ettermiddagen.
Jeg drar og ser at det er en bar tvers over gata.
Jeg: "Jeg går inn i baren, tar en drink og drar på hotellet."
Enkelt nok, hva?
Jeg går inn, jeg ser en kvinne som sitter i baren
og gjør noe jeg bare kan beskrive som noe besynderlig dritt.
Du: "Hva mener du, Tom?"
Jeg tror det er en normal oppførselskala
man ser fra en som sitter i en bar.
Hvis du ser dem der, kan du se dem gjøre sånn,
eller: "Hei".
Eller kanskje til og med...
Denne damen sitter i baren, og hun gjør...
Jeg: "Lager hun toffé? Hva gjør hun der borte?"
Jeg la også sent merke til det.
Jeg så det da jeg gikk forbi. Det skjer iblant.
Du ser noe mens du passerer det.
Du sier: "Besynderlig dritt", og går videre. Så sier du: "Jeg må se det igjen.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal se det igjen."
Nå er jeg midt i,
og jeg ser at en kvinne i full offentlig- het klokka 16.30 om ettermiddagen
sitter der og tukler med seg selv.
Hun skreller poteten sin. Ikke vet jeg.
Leker med fitta si. Du vet hva jeg prøver å si.
Og hun er ikke sexy, om du lurer på det.
Hvis du spør: "Var hun veldig sexy?"
Nei, det var hun ikke.
Og på grunn av det sa jeg fra umiddelbart.
Du vet hva som skjer. Så…
Jeg går til utkasteren: "Unnskyld meg.
Den ikke-modellen der borte...
knuller seg selv borte i baren."
Og denne store, velbygde fyren så, og han sier...
Jeg sier: "Snakk til henne." Og han...
Jeg sier: "Unnskyld meg?"
Han sier: "Jeg vil ikke ha noe med den dritten å gjøre."
Jeg tror ikke noen vil det.
Det er en kvinne som onanerer i baren.
Han sier...
Som om han er satt ut av min skandaløse anmodning.
Han: "Ja vel, herregud."
Så han reiser seg, går halvveis, snur seg og sier: "Jeg kunne ikke gjøre det."
Jeg sier: "Det må du."
Han tilkaller vertinnen.
Denne søte, lille 22-åringen som sier: "Hva skjer, folkens?"
Han: "Fiks det."
Hun: "Ok."
Hun går dit bort, superhøflig, noe som er helt vilt...
med tanke på omstendighetene.
Jeg hører henne ikke, men kan lese kroppsspråket hennes. Hun sier: "Hei."
Og hun sier: "Alle kan se deg."
Og så sier hun: "Hold opp!
Hold opp!
Lover du det?"
Så sier hun: "Takk."
Hun kommer tilbake og sier: "Hun har holdt opp."
Jeg: "Er hun ferdig, eller har hun holdt opp?"
"Hun holdt opp."
Jeg sier: "Ok. Får hun lov til å bli?"
Og hun sier: "Ja."
Jeg: "Hvorfor?"
Hun: "Fordi hun holdt opp."
Jeg: "Beklager. Hadde jeg fått bli...
om jeg satt i baren din og lekte med snoppen?
Som...
Ville du slå meg på skulderen og si: "Unnskyld.
Vil du stikke den utette pikken din tilbake i buksa?
Takk. Vil du ha kyllingfingre eller Sprite eller noe sånt?"
Jeg: "Du ville ringt beredskapstroppen, og de ville rappellert inn i bygget.
Noen ville knust hodet mitt på barkanten,
og du fikk et opptog mens liket mitt ble båret ut."
Og hun sier: "Det har du rett i."
Mulig jeg overreagerer. Ikke vet jeg.
Jeg runker ikke i barer.
Før hadde jeg ikke funnet det nødvendig å si dette,
men i lys av de nylige skandalene runker jeg ikke i barer. Nå...
Det er en annen grunn til ikke å lese meldinger. Jeg fikk dem stadig.
Folk skrev: "Jeg er en stor fan. Ikke angrip noen seksuelt,
så jeg fortsatt kan være din fan."
Først av alt, ri eller dø, kjerring.
Ja.
Jeg vil ikke ha vinglepaver i mannskapet mitt.
For det andre…
hva skal jeg skrive tilbake? "Bra å passe på, bror?"
"Jeg skulle til å gjøre det før jeg leste e-posten din, Kyle."
Faen ta deg, Kyle.
Du trenger ikke bekymre deg for meg. Jeg runker ikke offentlig.
Det er ikke det jeg liker.
Jeg liker noe annet.
Det har seg sånn.
Dere tenker: "Ok..." Ja!
-Greit. -Ja!
Om du noen gang vil høre meg onanere,
trenger du bare å ringe meg og fortelle meg
at du ikke rekker middagsopplegget vårt.
Da begynner jeg å gni meg der og da.
Jeg er ikke sosial. Jeg elsker den telefonsamtalen.
Det er yndlingssamtalen min.
Særlig om jeg er i ferd med å forlate huset, får jeg flere orgasmer.
På vei ut av huset, tenker jeg: "Jeg vil ikke gå ut med dem."
Så ringer de og sier: "Vi rekker det ikke."
Jeg: "Fortsett å snakke.
Hvorfor?"
"Vel, vi var i en bilulykke."
Jeg: "Å.
Er du uskadd?
Du er det, men du kommer ikke på middag. Ok."
"Greit, rydd opp, Tom." Du fikk den. Så…
Jeg er pappa.
Og...
Jeg har endret meg litt.
Ikke for mye. Du må endre deg litt.
Det er et uttrykk: "Å få barn forandrer deg."
Jeg syns det bør modifiseres til:
"Å få barn burde forandre deg."
Det er et faresignal når du møter noen som sier:
"Jeg har fått fire uten å forandre meg." Jeg: "Du er superustabil. Godt å vite."
Det må ikke være store endringer. Men du evaluerer livet ditt, vet du
og gjør en forandring.
Jeg er personlig stolt av det jeg endret.
Jeg innså at da jeg fikk unger, hadde jeg verken tid eller energi.
Jeg måtte redigere bort noe av livet mitt. Vet du hva?
Krangling med alle.
Venner, familiemedlemmer. Jeg engasjerer meg ikke.
Straks det begynner, snur jeg det mot dem.
Når jeg krangler med noen, og de sier: "Jeg er uenig",
sier jeg: "Jeg støtter deg nå."
Og de: "Hva?"
Jeg: "Så snart du snakket, snudde jeg og støttet deg.
Det er så lite jeg vil snakke med deg."
Og jeg er fri. Det føles bra. Nå...
Ikke alle liker det. Moren min er ingen fan.
Hun lever for å krangle.
Noen er bygd på den måten.
Hun lever for stridbare ting.
Hun vil bare stikke, vri, snu. Hun elsker det.
Hun er også en drømmeknuser. Det er...
det jeg liker minst hos et menneske. Kjenner du en drømmeknuser?
Personen som uansett hva du sier, vil gjøre eller prøver på, sier...
"Ikke deg."
Og du: "Det er godt å ha deg i nærheten."
De blir hos deg, hva?
Jeg vedder på at når jeg nevner det, husker du dem.
Så mektige er de. Jeg husker...
Jeg sa til henne: "Jeg skal være stand-up i LA." Dette er år siden:
"Jeg skal være stand-up."
Hennes svar var: "Du burde gå på postkontoret."
Jeg var så naiv.
Jeg sa: "Har de stand-up-show på postkontoret?"
Hun sier: "Nei, på jobb."
Jeg: "Nei, stand-up er jobben."
Og hun: "Jeg forstår."
Jeg: "Vent litt. Jeg forteller deg min drøm,
og så sier du: 'Bli postmann'?"
Og hun sier: "Ja."
Ok. Nå gjør jeg det bra. Jeg tjener godt. Hun vet om det.
Hun ber meg stadig om ting, men...
jeg kan ha det gøy.
Vet du hva jeg sendte moren min for noen uker siden
på hennes 75-årsdag?
Et frimerkealbum. Og...
Jeg la en lapp der: "Jeg fikk disse på jobb i dag."
Sånn.
Ikke få dårlig samvittighet. Hun blir hekta.
Ja, hun er en tosk, men...
Hun er det.
Jeg liker ikke den drømmeknuserdritten. Jeg er motsatt.
Jeg oppmuntrer drømmer.
Kommer du til meg med en sprø idé, vil jeg virkelig feire, ok?
Jeg elsker folk som har helt vanvittige drømmer.
Nå går folk bort til meg hele tiden og sier:
"Jeg vil åpne en pølsebod der man kan kjøpe støvler."
Jeg: "Ja, la oss finne ut av det."
Jeg liker det, og jeg vil at du skal ha sprø drømmer.
Jeg mener det. Virkelig.
Jeg vil gi deg det beste rådet, oppriktig, ikke en vits,
som jeg fikk om å forfølge en drøm.
Jeg håper det gjelder dere alle, ok?
Her er sannheten. Dette er sant.
Så lenge du godtar at drømmen din ikke går akkurat som du planla,
vil du fortsatt føle deg fornøyd av jakten på drømmen.
Gå alltid etter det du vil gjøre. Hva er ellers vitsen med å leve?
Ja.
For å støtte opp om det poenget skal jeg fortelle deg dette.
Jeg husker at jeg for to år siden satt på en kafé
i Los Angeles for lunsj.
Jeg setter meg. Mens jeg setter meg,
hører jeg henne si: "Helt utrolig at jeg tenker det."
Jeg: "Tenker hva?" Hun: "Å, ingenting."
"Hva er det?" Hun: "Det er flaut."
"Bare si meg det."
"Sier jeg det, gjør du narr av meg." "Jeg gjør alltid narr av deg. Si det."
"Det er bare noe jeg vil bevare."
Jeg: "Bare si det, så kan du få det til å skje."
Jeg: "Om du ikke legger det ut i universet,
vil det aldri skje. Hva er det?"
Og hun sier "Ok.
Jeg vil suge noen i Wu-Tang Clan."
Nå tenker jeg straks...
"Hva ville mamma sagt?"
Og jeg sier til meg selv: "Ikke vær som mamma.
Dette er denne jentas drøm."
Jeg ser henne rett inn i øyet...
og sier: "Du burde prøve.
Det er en gjeng av dem." Det var det jeg sa. Nå...
Tre måneder senere...
kom hun seg på turnébussen deres...
Og hun fortalte dem det, og gjett hva?
De godtok det, alle sammen.
Hvis du ikke vet det,
er det ni karer...
i Wu-Tang Clan.
Ni.
Så mange karer.
Det er så mange.
Kan vi stanse et øyeblikk...
ved hvor mange pikker ni er?
Jeg forstår ikke engang hvordan noen sitter i stolen sin nå.
Det er folk her som sier: "Hva mer har du?" Kødder du med meg?
Ikke mange?
Lukk øynene...
og se for deg ni pikker.
Du: "De er overalt." Fordi det er ni av dem. Det er grunnen.
Jeg mobber ikke tøyter.
Jeg sier objektivt at ni er mye av hva som helst.
Som om jeg sa: "Jeg tok kanelsnurrer i dag."
Og du sier: "Hvor mange tok du?"
"Jeg tok ni."
"Må jeg ta deg med til legevakta eller...?
Du mister en fot før morgenen. Vi burde dra."
Ni pikker?
Kødder du med meg?
For noen av dere tok det 15 år å komme til ni pikker.
Dette var en torsdag for denne unge damen.
Prøv å forestille deg
det fysiske arbeidet som er involvert...
med å suge ni, sannsynligvis ikke små pikker.
Om du ikke vet det, så ser ikke Wu-Tang-karene ut som meg.
Det er noen CrossFit-greier på det nivået.
Hvis du syns burpee-er er tøffe, så prøv…
"Gjør jeg det bra?
Liker du meg nå?"
Etter hvor mange tror du hun sa: "La oss ta en liten pause et øyeblikk.
Hva faen er det jeg gjør?
Hvorfor er de så ekle?
Hvor mange er det? Fire! Faen!
Er jeg ferdig?"
De: "Nei, du er ikke ferdig!
U-Gud, RZA, Rae, Ghost, Meth. Nei, du er ikke ferdig!"
Hun: "Men nakken min verker."
De: "Du må beskytte nakken. Hører du ikke på musikken vår?"
Ja.
Det er en førsteklasses Wu-Tang-sugevits. Nå...
Hun var et virkelig dyr.
Jeg spurte henne: "Om du kunne gå tilbake til da
og gjort noe annerledes, hva ville du gjort?"
Og hun sa: "Jeg ville droppet lunsjen." Så...
Philly-jente, hva skal du gjøre? Nå...
Hva snakket vi om nettopp? Å, ja, moren min. Så...
Slik sluttet vi å krangle.
Jeg håper at om du er i en likedan situasjon med en forelder,
får du en åpenbaring slik jeg fikk.
Her er detaljene. Hun ringer meg sent i fjor.
Det var branner i LA.
Og hun sier: "Tommy..."
Hun er ikke innfødt, om du ikke vet det.
Du tenker: "Hvorfor snakker hun så rart?"
Hun er fra Sør-Amerika. Nærmere bestemt Peru. Ok.
Så hun ringer meg og sier: "Tommy..."
Og jeg svarer: "Ja?" Hun sier: "Er brannene ille?"
Og jeg svarer: "Ja.
Vanligvis er de gode, men denne er ille."
Hun sier: "Dør folk?"
Jeg: "Hvis de er i brannen, ja.
Det er brann."
Og hun bor i Florida, så hun sier:
"Dere har branner, vi har orkaner.
Folk dør overalt."
Jeg: "Høres ut som du har på nyhetene. Er det noe annet du vil rapportere?"
Hun: "Det er en grunn til at det skjer."
Og jeg sier: "Ja. De kalles værmønstre."
Hun sier: "Nei.
Jeg tror Gud prøver å sende oss...
en beskjed."
Da sier jeg...
"Hva er budskapet?"
"Jeg tror han prøver å be oss om å være bedre mennesker."
Du vet at når noen sier noe, og du føler med sikkerhet
at du kommer til å krangle med dem?
Når ord forlater leppene deres,
vil du si: "Jeg skal virkelig gi deg inn."
Jeg kunne føle at sinnet vokste,
og jeg hørte min egen argumentasjon i hodet.
Jeg hørte meg si:
"Vil du fortelle meg at vår allvitende, kjærlige og nærværende Gud
setter fyr på folk...
og drukner dem i orkaner, så vi skal klemme mer?
Det er det sprøeste jeg har hørt i hele mitt liv.
Men...like før jeg sa det, hadde jeg det øyeblikket.
Jeg tenkte: "Hva er vitsen?
Hvorfor krangle med denne demonkvinnen?"
Ikke sant?
"Bare la Lucifers søster få det som hun vil.
Hun ombestemmer seg ikke."
For første gang i mitt liv pustet jeg dypt inn,
og jeg sa bare: "Ja.
Jeg skjønner hvorfor han ville gjøre det.
Håper han slutter å drepe oss."
Og hun visste det. Hun sa: "Hva?"
Jeg sier: "Du har et godt poeng", og hun sier: "Hvorfor gjør du dette?"
"Hvorfor krangler du ikke med meg?"
"Jeg vet ikke, mamma. Hvem bryr seg? Du har rett. Jeg tar feil. Hva så?"
Hun sier: "Tommy, vet du hva?"
Jeg: "Hva?"
Hun: "Jeg har alltid visst at du var en liten kjerring, Tommy."
Og jeg sier: "Hva?"
Og hun sa: "Chao, puto" og la på røret.
Det er moren min.
Slik fikk jeg hevnet meg. Det er ganske gøy.
Jeg skjeller henne aldri ut. Selv om jeg sier sprø ting.
Jeg kan ikke si "faen ta deg", selv om jeg er rasende.
Det passer dårlig. Jeg foretrekker psykologisk krigføring.
Ja. Jeg liker å vite at jeg kan stille henne et spørsmål
og bare å nevne det spørsmålet
skremmer henne i årevis fremover.
Jeg bestemte meg for å ødelegge en av dagene hennes.
Så jeg valgte jul.
Så dette er det jeg gjorde, ok?
Første juledag er foreldrene mine og de fem hundene deres hjemme hos meg.
Moren min er i fantastisk humør, ok?
Hun er en latinakvinne på første juledag.
Du forstår vel ikke denne typen glede, ok?
Hun lager mat og danser...
Jesusbarnet er her i dag
Hun bare utfører spic-dritten sin.
Det er moren min. Ok, så…
Jeg ser henne.
Ja. Jeg sier: "Mamma."
Og hun sier: "Ja."
Jeg kunne kjenne gleden strømme fra henne,
og jeg tenker: "Nå passer det."
Jeg: "Mamma, har du tenkt på
hvordan du skal begrave hver enkelt av hundene?"
Hun: "Hvorfor sier du det?"
Og jeg svarer: "Jeg vet ikke...
Tenker du noen gang på
hva du skal gjøre om pappa dør før deg?"
Hun sier: "Nei.
Det har jeg aldri tenkt på."
Jeg: "Jeg bare spør deg, så...
tenk over det."
Og hun sier: "Jeg vil be…
og jeg håper å dø samme dag."
Jeg: "Det ville vært praktisk. Når det gjelder...
å ordne begravelsene og gå over testamentene.
Hvis du klarer det, tror jeg vi alle blir fornøyd."
Hun sier: "God jul, Tom."
Jeg sier: "God jul til deg også." Og...
pappa sitter en halv meter unna.
Han har ikke hørt ett ord av samtalen.
Han er i pappamodus, sjekket ut og stirrer på taklysene.
Du vet, sånn...
Påkaller du hans oppmerksomhet, avbryter du et flashback: "Hei, pappa."
Herregud.
Jeg spurte ham om det samme. "Hei, du.
Har du tenkt på hva du ville gjort om mamma dør før deg?"
Han: "Jeg liker blondiner og store pupper, kompis."
"Høres ut som du har tenkt mye på det."
Han: "Hver kveld, kompis.
Hver kveld."
Jeg: "Dere har visst ulike drømmer, antar jeg."
Den fyren. Herregud.
Ingenting som menn i 70-åra, ikke sant?
Faren min er på et kult sted i livet
der han sier sanne ting som gir lettelse til ingen.
Denne uka ringer jeg ham og sier: "Hva skjer?"
Han: "Homser plager ikke meg." Og jeg sier...
"Det er bra."
Han: "De lever sitt liv. Skulle jeg bli sint? "
Og jeg: "Ikke vet jeg."
Og så er det bare stille i telefonen. "Er vi ferdige med å snakke nå?"
Han: "Jeg tenker bare." "Å, gøy å høre på
når du puster inn i..."
Han: "Moren din og jeg skal på cruise." Jeg: "Ok, ha det gøy."
"Hvilken cruiselinje?" Og han sier: "Carnival."
Og jeg: "Vent, er ikke det festcruiset?"
Og pappas svar...
Jeg sverger ved mine barn...
var: "Kompis,
det er ingen annen måte å si det på.
Jeg elsker å se svarte ha det gøy."
Hva?
Det gjør vi alle, men å si det høyt?
Det er helt sinnssykt.
Kan du se for deg faren min på akterdekket på et Carnival-cruise?
"De svarte har det gøy. La oss få litt mat. Dette er gøy."
Greit, la oss være alvorlige.
Folkens, jeg syns det er på tide
at vi begynner å ta bedre vare på miljøet.
Greit? Ja.
Absolutt.
Og jeg tror det ansvaret faller på de fattige. Og her er grunnen.
Du er allerede i søpla mi. Hva om du skiller glass fra plast?
Ja.
Det høres ut som det er noen fattige her borte.
Og det er jævla ekkelt. Nå...
Dette vet jeg sikkert.
Fattige elsker Bibelen, ok?
De elsker den da det er den eneste boka du får gratis. Nå...
Prøv å få en annen bok gratis.
Si fra hvordan det går.
Kan du tenke deg å være så dum...
at du er overtroisk?
Se for deg å være så utrolig dum.
Personlig har jeg bare forakt overfor all overtro
og alle overtroiske.
Jeg hater dem.
Jeg hater å kjøre i bil med noen som sier: "Vi er i ferd med å kjøre over ei bru."
"Jeg skal ut av bilen og håper du kjører av brua.
Det gjør jeg virkelig."
De er dumme alle sammen: "Det er 11.11."
"Ønsk deg noe."
Skulle ønske du drakk en smoothie av cyanid og knust stein.
Det er det jeg ønsker.
De bør alle opprøre deg, men en bør få deg til å marsjere i gatene.
Jeg kan ikke tro at vi lever
i denne utrolig rike, utviklede nasjonen,
og alle godtar vi kollektivt
at hoteller og til og med noen kontorbygg ikke trenger å ha en trettende etasje.
Forstår du...
at vi forkaster fortløpende tall
fordi folk...
Du kan dra til et fint hotell, det jævla Four Seasons.
Der er det 12. etasje, 14. etasje.
Og om du sier: "Hvorfor er det ikke en 13. etasje?"
"Det er et skummelt tall.
Og hvis vi hadde det, ville det vært gjenferd og nisser der oppe.
Så vi fjernet den,
og nå er det ikke så skummelt. "
Og du: "Er du en jævla cajun?
Er det virkelig det vi gjør nå?"
Ikke vet jeg.
Ja.
Dere liker den, men den med Bibelen…
Da trakk dere dere tilbake. Dere gjorde...
"Han hører på alle show."
Vi pratet før showet. Han sa det var en god vinkel. Ikke tenk på det.
Jeg kaller deg ikke dum hvis du er religiøs, ok?
Det er billig.
Gir religion gir deg trøst, er det flott. Jeg vil ikke kalle deg dum for det.
Jeg ville kalt deg dum hvis du leser horoskopet ditt.
Og...
du tar livsavgjørelser basert på...
hva planetene gjør.
Jeg vet ikke om du har tilbrakt tid sammen med en av disse ikke-bidragsyterne, men...
de deler vanligvis sin visdom:
"Du må satse på det, for du er Fisk."
Takk, Doc.
Det er de samme som tror det er et mirakel
å dele bursdag med noen.
Som om det er noe spesielt.
Og så må du forklare at det ikke er rart.
"Vel, det er mange av oss, og...
ikke så mange alternativer. Det skjer hele tiden."
De menneskene…
Men de som straks gjør meg morderisk er...
folk som blir begeistret for bursdager i nærheten av hverandre.
Som om det er verdt å kaste bort pusten på.
Jeg får dette på hotell en gang i måneden. Jeg sjekker inn.
Fyren tar min legitimasjon, og han sier:
"Du er 16. april?
Jeg er 3. april."
Jeg sier: "Nei, vent nå litt!
Mener du å si meg...
at to uker...
før jeg ble født...
ble du født?"
Ja. Jeg har fått trusepudding nå.
Trusepudding?
Ekkelt.
Jeg husker jenta som sa det. Det var…
2002 og...
mange av dere vil mislike dette.
Men det året vant Ohio State det nasjonale mesterskapet i fotball.
Jøss. Det er nesten som om du bryr deg mer om fotball enn om Bibelen.
Men i alle fall...
Jeg vet det.
Fæl historie. I alle fall...
Denne jenta traff jeg dagen etter kampen.
Hun var fra Columbus der skolen ligger. Jeg sa noe i forbifarten. Jeg bare sa det.
Jeg sa :"Du er fra Columbus? Dere vant tittelen. Er du begeistret?"
Og hun sier: "Begeistret? Jeg har trusepudding."
Og jeg bare...
Og så knullet jeg henne fordi...
hun var en skitten jente, ok?
Og hun løy ikke.
Den dritten var som tapioka. Du måtte skyfle den ut.
Over skulderen.
Tror du Cosby fortsatt spiser pudding?
Jeg lurer ofte på om han har beholdt sin humoristiske sans i fengselet.
Tror du han erter karene på vei til dusjen?
Tror du han sier: "Hei, ikke legg puddingen din i rosinkaka mi."
Sånn?
Og de sier: "Bill er helsprø.
Få en sigarett, Bill!" Greit, så…
Du kan si at jeg liker deg.
Vet du hvorfor? Jeg fortalte en gammel sexhistorie fra mitt liv.
Jeg tror at hver gang noen forteller deg en gammel historie fra livet sitt,
er det fordi de liker deg og ber om din anerkjennelse.
Ja. Absolutt. Kompis...
Hvem forteller de beste historiene? Det er folk som er nye i livet ditt.
Hvorfor? Fordi de gir deg det beste de har.
De vil imponere deg.
Hvem forteller de verste historiene? Bestevennene dine.
De vet at du ikke forsvinner. De sier:
"Jeg knullet kona mi", og du sier: "Hold kjeft.
Vi skal spise nå. Jeg kjenner henne. Klapp igjen, for faen!"
De: "En god historie."
"Ok, hva?" "Hun ville ikke gjøre det.
Men jeg plaget henne og plaget henne.
Og hun brøt endelig sammen.
Hun bare lå stille."
Du: "Er du Ted Bundy? Det er en forferdelig historie."
Jeg skal fortelle en morsom historie.
Da jeg kom til LA for mange år siden, traff jeg ei jente på en bar.
Hun tok meg med hjem.
Vi begynte å tukle. Jeg signerte samtykkeskjemaene.
Vi begynner å tukle.
Mens vi gjør det, strekker hun seg rundt.
Hun stikker en finger i meg, og jeg sier...
Og hun sier...
Så sier jeg: "Å, ja."
Det er det. Det er slutten på historien. Ja visst.
Følg drømmene dine.
Jeg mener det.
Det høres teit ut, men det er ikke sånn ment.
Jeg tenker mye på det.
Jeg møter så mange. Ok? Jeg møter flere enn deg.
Det er ikke i nærheten engang.
Folk sier vanligvis fine ting til meg: "Takk for at du kom. Det var gøy."
Samtaler vil selvsagt snu, og jeg spør noen: "Hva driver du med?"
Vet du hva jeg hører 98 % av tida?
De sier: "Det suger. Jeg hater det." Jeg: "Hvorfor gjør du ikke noe annet?"
"For sent. Livet mitt er ødelagt." Og de forsvinner.
Ja, det sitter i hodet mitt. Så jeg tenker på det.
Men jeg har råd. Dette er rådet jeg håper du tar med deg.
Du må bare lære å gjøre én ting veldig bra. Og det er dette:
Du må lære å håndtere forventningene dine.
Det er ikke noe medfødt. Det er en ferdighet.
Jobber du med det, blir du flink.
Jo mer du mestrer forventningene dine, jo mer fornøyd blir du,
mindre deprimert, lykkeligere totalt.
Jeg skal dele med deg mitt livs største skuffelse, som i ettertid er min skyld.
Jeg visste det ikke før nå.
Og det vil være opprørende for noen.
Men forhåpentligvis kan vi bruke det som et læringsverktøy, så…
Det har seg nemlig slik.
Jeg tror at 69-stillingen er overvurdert, og den suger.
Ja.
Du skjønner? Noen klapper. Andre sier: "Arrester ham." Men hør her.
Historien om hvorfor er viktigere.
Husker du da du først hørte om det? Jeg gikk i tredje klasse. Det er for ungt.
En eldre gutt fortalte det, og jeg sa: "Hva?
Samtidig?"
Jeg fikk nesten slag. Jeg visste ikke hva han sa.
Jeg kunne ikke engang late som jeg forsto.
Jeg: "Det er som å spise en cheeseburger dekt av iskrem mens du driter."
Og han sa: "Ja, det er akkurat sånn det er."
Fra da av var jeg hekta.
Når jeg sier at jeg var besatt, var jeg besatt.
Det er ingen historie.
Det er alt jeg snakket om, tenkte på, drømte om, sang om, spøkte om: "69."
Hver eneste notatbok på skolen: "69."
Alle idrettslag jeg var på: "Jeg er nummer 69!"
De: "Dette er basketball i femte. Hvorfor roer du deg ikke ned, kompis?"
Hver jul sa pappa: "Hva vil du ha?"
"Jeg vil ha en 69." Han: "Hold kjeft og ikke si det."
Jeg: "Nei!" Trassig. "Nei!"
"69. Det blir best. Vær best. 69.
Det blir som meth fra Guds pikk. Jeg vil gjøre det."
Og jeg bygde det opp,
og da jeg endelig fikk gjøre det,
vet du hva det første jeg sa var? "Kom deg ned fra meg. Greit?
Jeg har vondt i nakken. Jeg får ikke nesa mi unna.
Føles det bra? Nei, slitsomt.
Det ville føles bedre om du snudde deg og polerte meg,
og så tar jeg deg.
Hvorfor må det være samtidig?
Kommer vi for sent til noe?
Kommer ungdomspresten tilbake om noen minutter?
La oss bytte på slik vi lærte i barnehagen."
Hvilken gærning driver med 69 som voksen?
Er du en fyr, håper jeg du oppfører deg som en gentleman,
og du ligger på ryggen,
og du er ikke en av disse ville, jævla grisene...
som sier: "Jeg foretrekker denne vinkelen.
Og så kan du høre kampen for å overleve under deg."
Og du sier: "Ja, det føles bra."
Ja, det gjør det sikkert.
Mens du struper den stakkars dama under deg.
Jeg tror ikke jeg kan male et mer gruoppvekkende bilde...
enn det av en kvinne, en vakker kvinne...
Se for deg moren din liggende på ryggen...
I påvente av å bli 69-behandlet fra bunnen av.
Og hun sier: "Hva faen?"
Hun har det uttrykket i ansiktet:
"Vil letemannskapet finne meg her?"
Og så en motbydelig mann...
som meg som sier: "Opp i salen og så av sted."
Det er dangelbær og lo.
Her er moren din, og jeg...
Og hvis jeg gjør det, hører jeg: "Hva har jeg i panna?"
Og jeg: "Det er vomma mi.
Det er pappas våte søppelsekk."
Austin, du var topp. Takk for at dere kom.
Jeg setter stor pris på det.
Vi ses neste gang. God natt. Ses, kompis.
SHOWET ER TILEGNET FEEFO, RIP
Tekst: Øystein Johansen