Downloaded from YTS.MX
‪UN PROGRAM SPECIAL‬ ‪DE COMEDIE ORIGINAL NETFLIX‬
Official YIFY movies site: YTS.MX
‪Ce faceți?‬
‪Nu mai spuneți!‬
‪Vă mulțumesc!‬
‪Ce faceți? În regulă.‬
‪Vă mulțumesc! E grozav să mă aflu‬ ‪în Austin, Texas!‬
‪Da.‬
‪Când plec în turneu, îmi părăsesc soția‬ ‪și copiii.‬
‪Soția e foarte atașată de mine.‬
‪Plânge când plec.‬
‪Mereu face asta.‬
‪Da.‬
‪Când urmează să plec, zice:‬ ‪„Îmi va fi greu fără tine!”‬
‪Atunci, eu trebuie să fac un exercițiu‬ ‪de actorie. Zic:‬
‪„Și mie îmi va fi greu.”‬
‪Știți?‬
‪Nu îmi e greu.‬
‪Mă distrez.‬
‪Tocmai am făcut așa la telefon,‬ ‪acum cinci minute.‬
‪Ea zice: „Sunt singură în casă.”‬
‪Iar eu zic: „Și eu sunt singur aici.”‬
‪Nu sunt singur.‬
‪O iubesc. Mai mult îi iubesc pe copii,‬ ‪dar o iubesc și pe ea.‬
‪E o altfel de iubire, știți?‬
‪Nu vreau să mi-o trag cu copiii.‬ ‪Asta e prima diferență.‬
‪„Asta e bine, Tom.” Deci...‬
‪Nu poți să explici cât de mult ajungi‬ ‪să-ți iubești copiii.‬
‪Chiar nu poți. Eu am acceptat asta,‬
‪așa că mă amuz când oamenii‬ ‪care nu au copii‬
‪jură că înțeleg cum e.‬
‪Îmi place la nebunie.‬
‪De exemplu, un prieten care nu are copii‬ ‪îți zice:‬
‪„Da, frate, văd că îți iubești copiii.‬
‪Înțeleg exact ce simți‬ ‪fiindcă și eu îmi iubesc câinele.”‬
‪Iar eu zic: „Bine. Nu înțelegi nimic.”‬
‪Nu neg iubirea față de animale.‬ ‪Aceea chiar există.‬
‪- Da!‬ ‪- Absolut.‬
‪Am avut animale toată viața. Este minunat.‬
‪Am adoptat animale, vă încurajez‬ ‪să o faceți.‬
‪Am un câine pe care îl ador.‬
‪Dar iată care-i diferența dintre iubirea‬ ‪față de câine și cea față de copii:‬
‪Dacă câinele l-ar răni‬ ‪pe unul dintre copiii mei,‬
‪imediat, fără să stau pe gânduri,‬
‪l-aș îneca pe acel câine.‬
‪Nu mi-ar păsa de scheunat.‬
‪Așa i-aș face.‬
‪Apoi i l-aș da fiului meu.‬
‪„Animalul ăsta te-a rănit. L-am omorât.”‬
‪Reacția lui ar fi: „Ce naiba să fac‬ ‪cu un câine mort?”‬
‪I-aș zice: „Nu știu. Învață să te aperi,‬ ‪ca eu să nu mai fac așa ceva, da?”‬
‪Știu, e o glumă care seamănă discordie.‬
‪A făcut asta pe toată durata turului.‬
‪Împarte publicul în două tabere, știți?‬
‪Oamenii care zic: „Nu imita scheunatul.‬
‪Faci să pară real.”‬
‪Și cei care zic: „Imită scheunatul,‬ ‪e partea mea preferată.”‬
‪Vă știți voi.‬
‪Da.‬
‪Când ai copii, faci lucruri nebune.‬
‪Nu sunt mândru de unele lucruri‬ ‪pe care le-am făcut.‬
‪Anul trecut a fost prima dată‬ ‪când cineva s-a luat de copilul meu.‬
‪N-am reacționat bine.‬ ‪Mi-am dus fiul cel mare într-un parc.‬
‪Avea doi ani și jumătate.‬ ‪Era cel mai drăguț băiețel.‬
‪Când a intrat în parc, s-a dus la un teren‬ ‪de joacă.‬
‪A pus piciorul pe un tobogan,‬ ‪iar un copil mai mare,‬
‪adică de patru ani...‬
‪i-a zis: „Nu te poți da pe ăla!‬ ‪E al meu!”‬
‪Iar eu i-am zis: „Dacă îți dau una,‬ ‪te întorc pe dos.”‬
‪El spune: „Ce?”‬
‪Iar eu spun: „Te joc în picioare!”‬
‪Copilul plânge. Eu râd.‬ ‪Toată lumea s-a adunat în jurul nostru.‬
‪Nu poți face asta. Nu-i poți face nimic‬ ‪unui copil nesimțit.‬
‪Poți să înjuri pe lângă el.‬ ‪Nu să-l înjuri pe el. E o mare diferență.‬
‪Înjuri în preajma lui, apoi speri ca el‬ ‪să repete acasă înjurăturile‬
‪și să intre în probleme.‬ ‪Asta te-ar bucura, da?‬
‪Trebuie să fie sub formă de cântec,‬ ‪altfel nu-și amintește. E un copil prost.‬
‪Așa că îi cânți:‬
‎Căcat și pișat ‎Anal și vaginal
‎Erecție și felație ‪Iar copilul dansează.‬
‪„Ce sunt alea?” „Du-te și întreab-o‬ ‪pe maică-ta.”‬
‪Când copilul trece pe lângă tine,‬ ‪îi poți aplica o lovitură accidentală.‬
‪Eu am încercat. I-o dai când trece‬ ‪pe lângă tine.‬
‪Așa. Apoi el...‬
‎Căcat și pișat ‎Anal...
‪Ați întâlnit vreodată un om‬
‪care este atât de plictisitor‬ ‪încât simțiți că vă otrăvește?‬
‪Vorbești cu el și zici: „Mă simt‬ ‪de parcă îmi vine să mor.‬
‪Și cred că e vina ta.”‬
‪Numele acelui om este Craig.‬ ‪M-am asigurat că îi rețin numele.‬
‪I-am zis: „O să-mi amintesc‬ ‪de tine toată viața.”‬
‪L-am întâlnit la bancă.‬ ‪„Este un casier bancar?”‬
‪Nu. „Este agent de securitate?”‬
‪Nu. „Atunci care-i slujba lui?”‬
‪Habar n-am. El e tipul care stă‬ ‪în holul băncilor.‬
‪Îl întrebi: „Lucrezi aici?”‬ ‪Iar el zice: „Așa cred.”‬
‪Acel tip.‬
‪Coordonatorul holului.‬
‪L-am văzut. Am făcut contact vizual.‬
‪Nu știu cum e la voi. În cazul meu,‬ ‪dacă fac contact vizual...‬
‪Ziua, nicidecum noaptea.‬
‪Pe timp de zi...‬
‪din politețe, eu salut omul.‬
‪Și așa am făcut.‬
‪Am făcut contact vizual, i-am zis:‬ ‪„Ce faci?” Iar el...‬
‪În gând, am zis: „Bine.”‬
‪Apoi ajung la al doilea set de uși.‬
‪Dar când să pun mâna pe mâner, aud:‬ ‪„Vrei să intri în bancă?”‬
‪„Aici mai e bancă, da?”‬
‪El zice: „Da.”‬
‪Eu zic: „Vreau să intru.”‬
‪El zice: „Poți să intri.”‬
‪La care eu...‬
‪„Bine. Mersi.”‬
‪Când mă întorc spre uși, el zice:‬ ‪„Mă duc în Virginia săptămâna viitoare.”‬
‪„Mie îmi spui asta?”‬
‪El zice: „Atunci când ai intrat,‬ ‪m-ai întrebat ce fac.‬
‪A trebuit să mă gândesc. Asta fac.”‬
‪Am zis: „E cel mai ciudat lucru‬ ‪pe care l-am auzit.‬
‪Nu așa se răspunde la acea întrebare,‬ ‪dar bine.”‬
‪Mă întorc spre uși, dar el zice:‬
‪„Sora mea locuiește acolo.”‬
‪„De când locuiește acolo?”‬
‪Eram prins în joc.‬
‪El zice: „De 15 ani.”‬
‪Eu zic: „N-ai vizitat-o niciodată?”‬
‪Mă uitam la el de parcă ziceam:‬ ‪„Tu conduci în drum spre muncă‬
‪sau te aduce cineva?” Știți?‬
‪Cred că el...‬
‪Da.‬
‪Cred că el vedea asta pe fața mea.‬
‪Fiindcă, dintr-odată, zice: „Conduc!”‬
‪Iar eu am zis: „Mișto, frate.‬ ‪Și eu conduc. Ce coincidență!‬
‪Trebuie să intru.”‬
‪El zice: „Vom vizita Washington DC‬ ‪și vom vedea monumente.”‬
‪Eu zic: „Mi-ar plăcea să-mi spui,‬ ‪dar vreau să fac o depunere.”‬
‪El zice: „Îți spun când ieși.”‬ ‪Apoi eu zic: „Du-te dracu'!”‬
‪La naiba cu tipul ăla. Și la naiba‬ ‪cu toți cei ca el.‬
‪Dacă ai tupeul să le spui oamenilor‬ ‪ce faci când ei te întreabă „ce faci”,‬
‪ești nepoliticos și egoist, da?‬
‪Vorbesc serios!‬
‪Există doar două răspunsuri‬ ‪pentru: „Ce faci?”‬
‪„Bine” și „foarte bine”.‬
‪Dacă o duci în ultimul hal, zici: „Bine.”‬ ‪Nu împovărezi oamenii cu problemele tale‬
‪în timpul unui salut politicos.‬
‪Da.‬
‪E adevărat.‬
‪Știți de ce? Fiindcă nimeni nu vrea‬ ‪să audă de problemele voastre.‬
‪Problemele voastre îmi înmoaie scula,‬ ‪iar eu încerc să o mențin erectă.‬
‪Acum...‬
‪Știți cine a instaurat un sistem bun?‬
‪Rodrigo Duterte, președintele Filipinelor.‬
‪Ei bine, dacă nu știați,‬
‪președintele Filipinelor este un tip‬ ‪foarte tare.‬
‪Și are multe idei frumoase.‬
‪Una dintre ele este să angajeze asasini‬ ‪pe motociclete‬
‪pentru a ucide oameni pe loc.‬
‪Fără arestări, fără procese.‬ ‪Cui face asta? Traficanților de droguri‬
‪și celor pe care îi suspectează‬ ‪că consumă droguri.‬
‪„Suspectează.”‬
‪Știți câți oameni obosiți mor zilnic‬ ‪în Manila?‬
‪Nu e o nebunie?‬
‪Ieși din casă la cinci dimineața, gen:‬ ‪„Măiculiță...”‬
‪Apoi auzi motocicletele... ‬
‪„Sunt treaz!”‬
‪„Ești drogat?” „Nu, tocmai m-am trezit.”‬
‪„Tu ești drogat.” Pac! Te-au omorât.‬
‪Este îngrozitor!‬
‪Este josnic! Dar sper să se adopte‬ ‪și la noi.‬
‪Nu...‬
‪Nu pentru consum de droguri, normal.‬
‪Ar trebui să facem asta celor‬ ‪care poartă conversații pe speaker‬
‪și își țin telefoanele în fața lor,‬ ‪cam așa. Știți ce zic? Da.‬
‪Cine sunt acești oameni cărora nu le pasă‬ ‪de lumea din jur?‬
‪Dacă stai la coadă pentru o cafea,‬ ‪asculți întâmplările fascinante‬
‪din viața a doi necunoscuți?‬
‪„Unde ai fost noaptea trecută?”‬
‪Îi taie beregata chiar la coadă.‬
‪Dau cadavrul mai încolo.‬ ‪„Îmi dați o cafea?”‬
‪Prea violent? Înțeleg.‬
‪Știți pe ale cui boașe mi-aș dori‬ ‪să le izbesc de o cutie poștală‬
‪timp de 20 de minute?‬
‪Pe cele ale bărbaților care se îmbarcă‬ ‪în zboruri de la 6:00‬
‪și n-au mai văzut nori.‬
‪Nu știu...‬
‪dacă ați avut norocul de a vă îmbarca‬ ‪într-un zbor de dimineață‬
‪în care există o înțelegere tacită‬ ‪de a închide sursele de lumină‬
‪ca lumea să se poată odihni în călătorie,‬
‪dar mereu există un tontălău care stă‬ ‪pe TikTok în 16C...‬
‪Da.‬
‪Un tip care zice:‬
‪„N-am mai văzut niciodată un nor ca ăla!‬
‪Mai uite unul!”‬
‪„Ai cumva patru ani?‬
‪Trage jaluzeaua, măgarule! Încercăm‬ ‪să ne odihnim!”‬
‪Și nu suport oamenii‬ ‪care pun numele membrilor familiei‬
‪pe geamurile din spate ale mașinii.‬
‪Ei ar trebui executați în public,‬
‪chiar în mașinile lor, ca să ținem scorul‬ ‪pe geam.‬
‪Nu vi se pare absurd?‬
‪Voi nu aveți instincte de protecție?‬
‪E absurd!‬
‪Oprești la semafor,‬
‪iar mașina din fața ta parcă ar spune:‬ ‪„Ciudat că n-ai întrebat, dar...‬
‪înăuntru se află mami, tati, ‬
‪Brian și Marissa.‬
‪Lângă Brian este o minge de fotbal‬
‪fiindcă Brian adoră fotbalul.”‬
‪Brian adoră să fie molestat? Fiindcă...‬
‪i-ai pus numele și lucrul său favorit‬ ‪în văzul tuturor oamenilor!‬
‪Ești dus cu pluta?‬
‪De ce nu-i afișezi adresa‬ ‪și programul zilnic lângă toate alea?‬
‪„Brian se trezește la 6:00, vine acasă‬ ‪la 13:00, face baie la 19:00.‬
‪Poți să i te alături.”‬
‪Nu e în regulă.‬
‪Oameni buni...‬
‪știți de câte ori ați făcut sex‬ ‪cu partenerul?‬
‪N-ar trebui să știți. Dați-mi voie‬ ‪să încep cu asta.‬
‪Dacă știți, mă îngroziți și vă rog‬ ‪să plecați.‬
‪Ziceți: „Da, în sfârșit,‬ ‪cineva a întrebat.‬
‪Am făcut de 926 de ori!”‬
‪Ieșirea e pe acolo.‬
‪Ca idee, este rezonabil să presupui‬
‪că dacă ai fost cu cineva trei ani‬ ‪și ai o relație bună,‬
‪poate ați făcut sex de câteva sute de ori.‬
‪Corect? Corect.‬
‪Acum, vreau să vă gândiți‬ ‪de câte ori tatăl vostru...‬
‪și-a dat drumul în mama voastră.‬
‪De foarte multe ori!‬
‪„Tom, de ce ai spune asta?”‬
‪Ei bine, eu cred că mamele noastre‬
‪sunt niște sugative, dar...‬
‪Mama voastră e mai mult decât a mea.‬
‪Știu, e greu să-ți scoți imaginea aceea‬ ‪din cap.‬
‪Zici: „Să fiu al naibii! Mama e udă?”‬
‪Probabil, da.‬
‪Da, e udă fleașcă.‬
‪Mama ta a făcut multe lucruri vulgare.‬ ‪Hai să discutăm despre ele!‬
‪Ea chiar a făcut.‬
‪Eu sunt aici ca s-o apăr, da?‬
‪Nu e vina ei!‬
‪E vina tatălui tău, sunt sigur.‬
‪Cu tot respectul, dar tatăl tău e‬ ‪un om groaznic. Doar puțin!‬
‪Iar tu zici: „Nu tatăl meu!‬
‪El e bun.” Da, cu tine.‬
‪Dar nu e mereu bun cu mama ta.‬
‪Dacă au fost împreună trei decenii,‬
‪nu crezi că zice niște lucruri obscene‬
‪din când în când?‬
‪Normal că da!‬
‪Amândoi stau în pat.‬ ‪Tatăl tău se tot sucește. Nu poate dormi.‬
‪Iar săraca maică-ta zice:‬ ‪„Ești bine, dragule?”‬
‪„Da!”‬
‪„A fost bună cina?”‬
‪„Da! Taci, încerc să dorm.”‬
‪„Pot să te ajut cu ceva?”‬
‪„Da. Poți să-mi lingi boașele.”‬
‪Vrei să știi ceva?‬
‪Săraca maică-ta face asta, da?‬
‪Fiindcă ține la bijuteriile ei.‬ ‪Așa că se bagă acolo...‬
‪Iar ea zice: „Îmi place viața mea.”‬
‪Maică-ta asta...‬
‪Acum gândește-te‬ ‪la ce lucruri a făcut bunica ta.‬
‪Pe șinele de cale ferată‬ ‪sau prin locurile în care stătea.‬
‪El Paso? Nu știu.‬
‪Tu zici: „De ce spui lucruri din astea,‬ ‪Tom?”‬
‪Fiindcă îmi place.‬
‪Fiindcă îmi place să supăr oamenii.‬
‪Da. Nu știu ce spune asta‬ ‪despre psihicul meu.‬
‪E ca și cum, în mintea mea,‬ ‪o fanfară îmi cântă: „Faci o treabă bună!”‬
‪Da.‬
‪Fiindcă, în mintea mea, îmi imaginez‬ ‪că cineva zice: „Mă simțeam bine...‬
‪până a început să vorbească de mama.”‬
‪Iar asta mă face fericit.‬
‪Supăr o persoană, iar ea va încerca‬ ‪să-mi zică. Spun „va încerca”‬
‪fiindcă îmi va trimite un mesaj‬ ‪pe care nu-l voi citi.‬
‪Obișnuiam să citesc toate mesajele.‬
‪Mi-a luat mult timp să realizez‬ ‪că n-ar trebui să le citesc pe toate.‬
‪Nu toți artiștii ar trebui‬ ‪să ia în considerare tot ce li se spune.‬
‪Iar eu n-am știut asta pentru mult timp.‬
‪Aș fi vrut să știu asta,‬ ‪fiindcă mă afecta.‬
‪Prima dată când am avut probleme‬
‪a fost acum cinci ani.‬
‪Am avut probleme fiindcă am spus „țigan”‬ ‪la televizor.‬
‪N-am spus nimic bun despre țigani,‬ ‪dacă îmi dați voie să reformulez.‬
‪Eram la un spectacol. Am zis:‬ ‪„Cine nu urăște țiganii?”‬
‪Apoi toată lumea de acolo a zis:‬ ‪„Ai dreptate.”‬
‪Dar, după aceea, țiganii au aflat.‬
‪Și m-au contactat.‬
‪„Președinta” țiganilor mi-a trimis‬ ‪un mesaj.‬
‪Cred că a furat telefonul cuiva.‬ ‪Mi-a trimis un mesaj...‬
‪Noi știm cine călătorește.‬ ‪Deci ea mi-a trimis un mesaj:‬
‪„Ai zis cuvântul cu Ț la televizor.”‬ ‪Reacția mea a fost: „Poftim?‬
‪Cuvântul cu Ț?”‬
‪Eu sunt un om matur.‬ ‪Ea îmi trimitea e-mailuri.‬
‪Ea era cuvântul cu P.‬
‪N-am vrut s-o enervez‬ ‪și să o fac cuvântul cu I.‬
‪Oamenii cu C îmi dau dreptate?‬
‪I-am zis: „Uite, asta e comedia modernă,‬ ‪învață s-o accepți.”‬
‪Apoi a zis:‬
‪„Ca să știi, noi suntem foarte mândri‬ ‪de etnia noastră.”‬
‪Eu am zis: „Da, ar trebui. N-aveți nimic‬ ‪în afară de ea.‬
‪Sper că sunteți buni la camping.”‬
‪I-am făcut un compliment.‬
‪I-am zis:‬ ‪„Îmi place mândria voastră etnică‬
‪fiindcă ați câștigat-o.” Să fiu sincer,‬ ‪nu mulți câștigat-o.‬
‪Toate popoarele zic:‬ ‪„Suntem cei mai buni.” Nu sunteți.‬
‪E imposibil ca toți să fie cei mai buni.‬ ‪Serios. Toate popoarele zic...‬
‪Nu. Doar ca exemplu, ca să vă lămuresc,‬
‪câți oameni de aici sunt italieni?‬
‪Bine.‬
‪Acum vorbesc cu ceilalți. Nu v-ați săturat‬ ‪să tot auziți de italieni?‬
‪„Noi suntem cei mai buni! Avem paste!”‬
‪„Mai lăsați-mă...”‬
‪Pastele provin din China. Calmați-vă.‬
‪Am continuat să citesc mesaje.‬
‪Am citit întruna.‬
‪Acum ceva vreme, în decurs‬ ‪de șase săptămâni, am primit‬
‪circa 200.000 de e-mailuri și mesaje,‬ ‪doar din statul Louisiana,‬
‪în legătură cu glumele pe care le-am spus‬ ‪într-un număr special.‬
‪Dacă nu știați, am făcut o glumă‬ ‪într-un număr special,‬
‪iar eu... Da, totul e-n regulă.‬
‪A fost o glumă foarte stupidă.‬
‪Gluma era cam așa: „Știți ce?‬
‪Ar trebui să construim un zid în țară,‬ ‪dar numai în jurul acelui stat tâmpit.”‬
‪Asta a fost gluma.‬
‪Am fost atât de tâmpit încât am crezut‬ ‪că tuturor le va plăcea.‬
‪Nu le-a plăcut.‬
‪Nu le-a plăcut celor la care se referea.‬
‪Am primit atât de multe amenințări‬ ‪cu moartea scrise greșit...‬
‪Am zis: „Ce limbă e asta? Creolă?‬ ‪Ce naiba vor să zică?”‬
‪Lumea m-a întrebat mult despre asta,‬ ‪am apărut la știri...‬
‪Acum vă spun fără rețineri, da?‬
‪Iată adevărul.‬
‪Niciodată nu mi-aș fi bătut joc de ei‬ ‪atât de rău‬
‪dacă aș fi știut cum e în Arkansas.‬ ‪Acum știu.‬
‪Ce?‬
‪Ce loc de tot rahatul mai e și ăla!‬
‪În Louisiana, când oamenii trag apa‬ ‪la toaletă,‬
‪totul vine în Arkansas.‬
‪Miroase a vise spulberate, găoaze‬
‪și puțin a grătar.‬
‪Iată ce e fascinant.‬
‪Mulți nu veți avea de a face cu asta,‬
‪dar dacă ofensezi un grup mare de oameni,‬
‪de exemplu, un stat întreg...‬
‪ajungi să înveți multe despre el.‬
‪Nu vrei să înveți.‬
‪Dar ei insistă, deci...‬
‪Da. Acum știu totul despre Louisiana.‬ ‪E îngrozitor.‬
‪Sunt ca un istoric neoficial al locului‬ ‪în care nu vreau să merg.‬
‪Motto-ul statului lor îmi circulă prin cap‬
‪ca simbolurile‬ ‪de pe panourile cotațiilor bursiere.‬
‪„Louisiana, locul în care oamenii fumează‬ ‪cu bebelușii în mașină.”‬
‪În Arkansas, motto-ul e: „Ați terminat‬ ‪cu bebelușul ăla?”‬
‪„Ce o să faceți cu el?”‬ ‪„Cum adică? O să-l mâncăm?‬
‪Sooey!”‬
‪Acum...‬
‪Am primit multe mesaje și de la oameni‬ ‪cu sindromul Down.‬
‪A fost super.‬
‪Iată care-i adevărul.‬
‪Oamenii cu sindromul Down‬
‪scriu mult mai coerent decât oamenii‬ ‪din Louisiana. Deci...‬
‪Am putut purta un dialog.‬
‪Cred că m-am maturizat de atunci.‬ ‪Vorbesc serios. Cred că da.‬
‪De exemplu, acum, în ziua de azi,‬
‪cred că este superficial și demodat‬ ‪să spui cuiva: „Ești cuvântul cu H?”‬
‪H-A-N-D-I... Știți voi cuvântul.‬
‪Și iată de ce!‬
‪De fapt, ceea ce încercam să spun era:‬ ‪„Ești un idiot?‬
‪Ești un imbecil? Ești un prost?”‬ ‪Dar niciunul nu era cuvântul potrivit.‬
‪Cuvântul potrivit este „cajun”.‬
‪Asta voi începe să spun de acum înainte.‬
‪Așa că duceți-vă naibii din nou!‬ ‪Asta e ideea.‬
‪Da.‬
‪Dar vreau să știți ceva.‬
‪Nu sunt un comediant care zice:‬
‪„Nu înțeleg de ce se supără oamenii‬ ‪atât de ușor din orice.”‬
‪E cea mai tâmpită perspectivă‬ ‪pe care o poți avea.‬
‪Înțeleg perfect.‬
‪Cred că ai dreptul de a fi ofensat‬ ‪de orice lucru care te ofensează‬
‪și cred că ai dreptul‬ ‪de a-ți exprima supărarea.‬
‪Totuși, nu cred‬
‪că ai dreptul să te aștepți ca cineva‬ ‪să facă ceva despre asta.‬
‪Da.‬
‪Exact ca atunci când îți exprimi‬ ‪alte sentimente.‬
‪Dacă zici: „Sunt excitat. Sunt flămând.‬ ‪Sunt obosit.”‬
‪Eu zic: „Ai o situație dificilă.‬
‪Ai nevoie să te masturbezi, să mănânci‬ ‪și să dormi. Asta e responsabilitatea ta.‬
‪Îți voi da un impuls, dar nu am de gând‬ ‪să fac asta pentru tine.”‬
‪De asemenea, cred că eu ar trebui‬ ‪să am dreptul să răspund.‬
‪Așa ar trebui să funcționeze.‬ ‪Eu spun ceva, tu spui ceva...‬
‪Și tot așa.‬
‪Așa că voi spune asta.‬ ‪Nu mă deranjează indignarea oamenilor.‬
‪Serios. Nu mă afectează.‬
‪Eu mă confrunt cu oameni fragili‬ ‪din punct de vedere emoțional zilnic.‬
‪Am doi copii.‬
‪Ei îmi spun problemele lor. Eu discut‬ ‪cu ei despre acestea,‬
‪dar nu discut cu ei așa cum discut cu voi.‬
‪Copilul meu cel mare vine la mine‬ ‪și îmi zice...‬
‪„E zgomot...‬
‪acolo!”‬
‪Eu îi zic: „Chiar așa?‬
‪Atunci, nu te duce acolo.”‬
‪El zice: „Bine.”‬
‪Iar eu zic: „Bine.‬
‪Pupic!” Apoi îi dau un pupic pe cap.‬
‪Așa o să vorbesc și cu adulții‬
‪când îmi spun că sunt ofensați de glumele‬ ‪dintr-un spectacol de comedie. Da.‬
‪Cea mai bună parte e că nu trebuie‬ ‪să fii de acord.‬
‪Asta e grozav în această țară.‬
‪Nu trebuie să fii de acord,‬ ‪dar vei afla ce cred.‬
‪Deci dacă vii să-mi zici:‬
‪„Am fost foarte ofensat de ceea ce ai zis‬ ‪în spectacolul tău de ha-ha...”‬
‪Eu zic: „Chiar așa?‬
‪Atunci nu asculta lucruri‬ ‪care nu-ți plac‬
‪și stai acasă.” Apoi îți dau un pupic‬ ‪pe cap.‬
‪V-ați întrebat vreodată‬
‪ce fel de stăpâni de sclavi ați fi fost?‬
‪Nu acum!‬
‪Să zicem că e anul 1831, sunteți albi‬
‪și trăiți exact unde trăiți acum.‬
‪Ziceți: „Nu vrem să luăm parte‬ ‪la așa ceva.” Atunci...‬
‪voi lua parte eu.‬
‪Știu cum aș fi fost. Eu ador‬ ‪să cumpăr mașini.‬
‪„Știu că avem trei, dar uite‬ ‪cât de tare arată ăla!”‬
‪Dacă nu v-a plăcut gluma aia,‬ ‪n-o băgați în seamă.‬
‪Femeilor...‬
‪credeți că sunteți egalii bărbaților?‬
‪Fiindcă nu sunteți.‬
‪Sunt de partea voastră.‬
‪Nu spun că n-ar trebui să fiți egali.‬ ‪Spun că nu sunteți. Am ochi.‬
‪Nu sunteți. Nu simțiți marele dezechilibru‬ ‪din lumea noastră?‬
‪Bărbații sunt plătiți mai mult‬ ‪pentru aceeași slujbă.‬
‪Avantaj, bărbații.‬
‪Femeile se supără pentru lucrurile‬ ‪pe care le facem în visele lor.‬
‪Avantaj, femeile.‬
‪Nu e mișto?‬
‪Iei micul dejun și zici:‬ ‪„De ce se uită așa la mine?”‬
‪Ea zice: „Ai fost un nesimțit‬ ‪în visul meu.”‬
‪Tu zici: „Bine.‬
‪Pe bune?‬
‪Aș vrea să-mi cer scuze...‬
‪pentru ceea ce am făcut în visul tău.”‬
‪Ea zice: „Mersi.”‬
‪Iar tu zici: „Am plecat de aici.”‬
‪Cred că inegalitatea dintre sexe‬
‪a fost cauzată de un bărbat. Evident.‬
‪El voia să existe egalitate. Sunt sigur.‬
‪În ziua în care voia s-o instaureze,‬
‪a plecat din casă, dar nevasta l-a oprit‬ ‪la ușă și i-a spus:‬
‪„Să știi că făceai sex cu o brunetă‬ ‪în visul meu.”‬
‪Iar el a zis: „Știi ce?‬
‪Nu.‬
‪O să răspunzi la telefoane.‬ ‪Asta o să faci.” Apoi pleacă.‬
‪Bine.‬
‪„Nu spune adevărul‬ ‪despre cultura noastră.” Bine.‬
‪Serios? Nici asta n-a fost amuzant?‬
‪Nu credeți că sunt aici niște femei‬ ‪care zic: „Eu răspund la telefoane.”‬
‪Luni, spun: „Bună ziua! Mersi că...‬ ‪Fir-ar al naibii!” N-am dreptate?‬
‪Uneori, ești martor‬ ‪la dezechilibrul puterilor dintre sexe‬
‪într-o manieră grotească.‬
‪Desigur, când spun „sexe”,‬
‪mă refer la două din câteva sute de sexe‬ ‪care există acum.‬
‪Vreau să fie clar care e opinia mea.‬
‪Nu mă deranjează să numesc pe cineva‬ ‪cum vrea să fie numit.‬
‪Nu e o povară pentru mine.‬
‪Poți spune că ești un șiret,‬ ‪dacă asta vrei.‬
‪Te voi numi Șiretescu cel Șiret‬ ‪dacă așa îmi ceri.‬
‪Cred că e puțin prostesc?‬
‪Da. Dar prostesc e și badmintonul,‬ ‪iar acela e sport olimpic. Deci...‬
‪Iată ce s-a întâmplat. Turnam un film‬ ‪acum câteva luni,‬
‪iar într-o zi, am terminat filmările‬ ‪mai devreme, pe la sfârșitul după-amiezii.‬
‪Am plecat de pe platou și am observat‬ ‪un bar peste stradă.‬
‪Zic: „Mă duc la barul ăla, beau ceva‬ ‪și mă întorc la hotel.”‬
‪Simplu, nu?‬
‪Intru acolo și văd o femeie care stătea‬ ‪la bar‬
‪și făcea un lucru pe care pot să-l descriu‬ ‪doar ca fiind ciudat.‬
‪„La ce te referi Tom?”‬
‪Eu cred că există un spectru‬ ‪de comportamente normale‬
‪pe care le vezi de la un om așezat‬ ‪la un bar.‬
‪L-ai putea vedea că stă așa,‬
‪ar putea saluta‬
‪sau ar putea râde.‬
‪Dar această femeie stă la bar și face...‬
‪Eu zic: „Face cremă de ciocolată?‬ ‪Ce face acolo?”‬
‪Am observat târziu.‬
‪Am observat în timp ce treceam de ea.‬ ‪Se mai întâmplă.‬
‪Vezi un lucru în timp ce treci de el.‬
‪„Ce chestie aiurea!” Și mergi mai departe.‬
‪Apoi zici: „Trebuie s-o văd din nou.‬ ‪Nu știu cum o s-o văd din nou.”‬
‪Acum sunt în dreptul femeii.‬
‪Să fie clar, suntem în public,‬ ‪este ora 16:30,‬
‪iar ea stă acolo și...‬
‪își decojește cartoful.‬
‪Își mângâie păsărica. Știți voi.‬
‪Iar ea nu e sexy, în caz că vă întrebați.‬
‪„Era o femeie super sexy?”‬
‪Nu, nu era.‬
‪Și din acest motiv,‬ ‪am dat-o în vileag imediat.‬
‪Știți cum se procedează. Deci...‬
‪Mă duc la paznic. Îi zic: „Mă scuzați.‬
‪«Non-modelul» acela de acolo‬
‪se masturbează la bar.”‬
‪Paznicul ăsta musculos s-a uitat la ea‬ ‪și a făcut...‬
‪„Du-te să vorbești cu ea.” El face...‬
‪Eu zic: „Poftim?”‬
‪El zice: „Nu vreau să am de a face‬ ‪cu așa ceva.” Nimeni nu cred că vrea.‬
‪O femeie se masturbează la bar.‬
‪El oftează.‬ ‪Îl deranjează cererea mea absurdă.‬
‪Zice: „Bine, frate... Dumnezeule!”‬
‪Se ridică,‬ ‪merge până la jumătatea drumului,‬
‪se întoarce și zice: „Nu pot s-o fac.”‬
‪Eu zic: „Trebui s-o faci.”‬
‪O cheamă pe hostesă,‬
‪o fată drăguță de 22 de ani.‬ ‪Ea zice: „Care e problema?”‬
‪El zice: „Ocupă-te.”‬
‪Ea zice: „Bine.”‬
‪Se duce la femeie super politicoasă,‬ ‪ceea ce e foarte aiurea‬
‪considerând circumstanțele.‬
‪Nu o puteam auzi,‬ ‪dar îi înțelegeam gesturile.‬
‪I-a zis: „Bună!‬
‪Te vede toată lumea.”‬
‪Apoi îi zice: „Oprește-te!‬
‪Oprește-te.”‬
‪Zice: „Promiți?”‬
‪Apoi zice: „Mulțumesc!”‬
‪Se întoarce la noi și zice: „S-a oprit.”‬
‪Eu zic: „A terminat sau s-a oprit?”‬
‪Ea zice: „S-a oprit.”‬
‪Eu zic: „Bine. Dar are voie‬ ‪să rămână aici?”‬
‪Ea zice: „Da.”‬
‪Eu zic: „De ce?”‬
‪Ea zice: „Fiindcă s-a oprit.”‬
‪Eu zic: „Eu aș avea voie să rămân‬
‪dacă aș sta la barul tău și m-aș juca‬ ‪cu măciuca mea?‬
‪Gen...‬
‪Ai pune mâna pe umărul meu‬ ‪și ai zice: «Mă scuzați?‬
‪V-ați putea băga penisul‬ ‪înapoi în pantaloni?‬
‪Mersi! Vreți niște crochete de pui‬ ‪sau un Sprite?»”‬
‪Eu zic: „Ai chema mascații,‬ ‪ei ar coborî cu frânghia în clădire,‬
‪unul m-ar da cu căpățâna de bar‬ ‪și mi-ar sparge-o,‬
‪iar tu ai ține o paradă‬ ‪în timp ce cadavrul meu e dus afară.”‬
‪Iar ea zice: „Ai dreptate.”‬
‪Poate exagerez. Nu știu.‬
‪Eu nu mă masturbez în baruri.‬
‪Acum câțiva ani, n-aș fi crezut‬ ‪că e necesar să declar asta,‬
‪dar în lumina recentelor scandaluri,‬ ‪declar că nu mă masturbez în baruri.‬
‪E un alt motiv‬ ‪pentru care nu mai citesc mesaje.‬
‪Primeam mesaje mereu. Oamenii ziceau:‬ ‪„Sunt un mare fan!‬
‪Să nu agresezi sexual pe nimeni,‬
‪ca să pot rămâne fanul tău.‬
‪În primul rând, acum ori niciodată,‬ ‪fraiere.‬
‪Da.‬
‪N-am nevoie de fani indeciși.‬
‪În al doilea rând, ce să-i scriu înapoi?‬ ‪„Mersi că îți faci griji pentru mine.‬
‪Dacă nu-mi spuneai tu, așa făceam, Kyle.”‬
‪Du-te naibii, Kyle!‬
‪Nu trebuie să-ți faci griji pentru mine.‬ ‪Nu mă masturbez în public.‬
‪Nu îmi place asta.‬
‪Îmi place altceva.‬
‪Așa stă treaba.‬
‪- Voi ziceți: „Bine...”‬ ‪- Da!‬
‪- Bine, da.‬ ‪- Da!‬
‪Dacă vreți să mă auziți masturbându-mă,‬
‪tot ce trebuie să faceți e să mă sunați‬ ‪și să-mi ziceți‬
‪că nu puteți ajunge la cina‬ ‪pe care am planificat-o.‬
‪O să încep să mă mângâi‬ ‪chiar în clipa aia.‬
‪Nu sunt sociabil. Ador acel apel.‬
‪E genul meu preferat de apel.‬
‪Mai ales dacă îl primesc când ies‬ ‪din casă. O să am orgasme multiple.‬
‪Când ies din casă, zic: „Nu vreau‬ ‪să iau cina cu ăia.”‬
‪Dar când mă sună și îmi spun‬ ‪că nu pot veni,‬
‪eu spun: „Continuă să vorbești! De ce?”‬
‪„Am făcut accident cu mașina.”‬ ‪Iar eu zic...‬
‪„Sunteți bine?‬
‪Sunteți bine, dar tot nu veniți la cină.‬ ‪Da!”‬
‪„Acum curăță, Tom.” S-a făcut!‬
‪Deci sunt un tată. Și...‬
‪m-am schimbat. Puțin.‬
‪Nu prea mult. Trebuie să te schimbi puțin.‬
‪Există o zicală: „Copiii te schimbă.”‬
‪Cred că ar trebui schimbată în: ‬
‪„Copiii ar trebui să te schimbe.”‬
‪E un mare semnal de alarmă când întâlnești‬ ‪un om care zice:‬
‪„Am patru copii. Nu m-am schimbat deloc.”‬
‪Tu zici: „Ești foarte labil.‬ ‪Bine de știut.”‬
‪Nu trebuie să fie schimbări mari.‬ ‪Știi tu, îți evaluezi viața‬
‪și faci o schimbare.‬
‪Eu sunt foarte mândru‬ ‪de ceea ce am schimbat.‬
‪Am realizat că de când am copii,‬ ‪nu am timp și nu am energie.‬
‪Trebuia să elimin ceva din viața mea.‬ ‪Știți ce am eliminat?‬
‪Nevoia de a mă certa cu ceilalți.‬ ‪Pur și simplu aleg să nu mă implic.‬
‪Cum mă contrazice cineva, îi iau partea.‬
‪Imediat ce mă contrazice un om‬ ‪și spune: „Nu e bine ca tine”,‬
‪eu spun: „Da, ai dreptate.”‬
‪El spune: „Ce?”‬
‪Eu spun: „De cum ai început să vorbești,‬ ‪am decis să-ți dau dreptate.‬
‪Atât de puțin am chef să-ți răspund.”‬
‪Sunt lipsit de stres! E super!‬
‪Nu tuturor le place. Vă spun‬ ‪că mamei mele nu-i convine.‬
‪Ea trăiește pentru conflict!‬
‪Unii oameni așa sunt făcuți.‬
‪Ea trăiește pentru combativitate.‬
‪Ea vrea să te înjunghie‬ ‪și să răsucească cuțitul în rană.‬
‪Ea îți spulberă visurile,‬
‪lucru care îmi place cel mai puțin‬ ‪la oameni.‬
‪Știți cum e?‬
‪E o persoană care, indiferent ce ai spune‬ ‪că vrei să faci sau să încerci,‬
‪îți zice: „Nu tu.”‬
‪Și tu zici: „Mă bucur să te am alături.”‬
‪Acești oameni rămân cu tine.‬
‪Pariez că imediat ce am adus vorba‬ ‪de asta, v-ați amintit de ei.‬
‪Atât de multă influență au.‬
‪I-am zis mamei: „Mă duc în LA‬ ‪ca să fac stand-up.”‬
‪Asta a fost acum mulți ani.‬
‪„Mă duc în LA să fac stand-up.”‬
‪Răspunsul ei a fost: „Ar trebui‬ ‪să te duci la poștă.”‬
‪Eram naiv.‬
‪Am zis: „Se fac show-uri de stand-up‬ ‪la poștă?”‬
‪Ea a zis: „Nu, ar trebui să lucrezi acolo.‬ ‪Eu am zis: „Nu, eu vreau să fac stand-up.”‬
‪Iar ea a zis: „Înțeleg.”‬
‪Eu am zis: „Stai puțin.‬ ‪Eu îți spun visul meu‬
‪și tu mă trimiți să devin poștaș?”‬
‪Iar ea a zis: „Exact.”‬
‪OK. Acum o duc bine.‬
‪Am un venit bun. Ea știe, normal.‬
‪Îmi cere bani în permanență! Dar apuc‬ ‪să mă distrez pe seama ei.‬
‪Știți ce cadou i-am trimis mamei‬ ‪acum câteva săptămâni,‬
‪când a împlinit 75 de ani?‬
‪Un album cu timbre.‬
‪Și i-am lăsat un bilețel: „Am făcut rost‬ ‪de el de la muncă.”‬
‪Așa i-am zis.‬
‪Să nu vă pară rău. Primește de toate.‬
‪Da. E tare nesimțită, dar...‬
‪Chiar e.‬
‪Nu-mi place să descurajez oamenii‬ ‪cu visuri. Eu sunt opusul.‬
‪Eu încurajez oamenii cu visuri.‬
‪Dacă vii la mine cu o idee trăsnită,‬ ‪mă voi bucura enorm.‬
‪Ador oamenii care au visuri de nerealizat.‬
‪Și ei știu asta.‬
‪Vin și-mi zic: „Vreau să deschid un stand‬ ‪de hotdogi din care să cumperi cizme.”‬
‪Iar eu zic: „Hai să vedem cum.”‬
‪Îmi place asta.‬ ‪Vreau să aveți visuri nebunești.‬
‪Serios. Chiar vreau.‬
‪Vă voi da cel mai bun sfat‬ ‪despre urmărirea unui vis. Nu glumesc.‬
‪Sper că se aplică la toți, da?‬
‪Iată adevărul. Eu cred... E adevărat.‬
‪Atâta timp cât accepți‬
‪că visul tău s-ar putea să nu‬ ‪se îndeplinească exact cum îți dorești,‬
‪tot te vei simți împlinit‬ ‪de urmărirea visului tău.‬
‪Așa că urmează-ți visul. Altminteri,‬ ‪ce rost are să trăiești?‬
‪Da.‬
‪Acum, ca să dezvolt această idee,‬ ‪vă voi povesti ceva.‬
‪Acum doi ani, eram la o cafenea‬ ‪în Los Angeles. Voiam să iau prânzul.‬
‪În timp ce m-am așezat,‬
‪prietena mea a zis: „Nu pot să cred‬ ‪că mă gândesc la asta.”‬
‪„La ce să te gândești?” Ea zice:‬ ‪„La nimic.”‬
‪Eu zic: „Ce este?” Ea zice: „E jenant.”‬
‪Eu zic: „Spune-mi.” Ea zice:‬ ‪„Vei râde de mine.”‬
‪Eu zic: „Mereu râd de tine. Spune.”‬
‪Ea zice: „Vreau să rămână privat.”‬
‪Eu zic: „Dacă îl spui cu voce tare,‬ ‪îl vei realiza.”‬
‪Ea zice: „Nu vreau.” Eu zic:‬ ‪„Dacă nu-l spui, nu-l vei realiza.‬
‪Ce este?” Iar ea zice: „Bine.‬
‪Vreau să fac o felație cuiva‬ ‪din Wu-Tang Clan.”‬
‪Imediat, m-am gândit:‬
‪„Ce ar spune mama?”‬
‪Îmi zic mie însumi: „Nu fi ca mama.‬ ‪E vorba de visul acestei fete.”‬
‪Așa că mă uit fix în ochii ei‬
‪și îi zic: „Ar trebui să încerci.‬
‪Sunt mulți băieți în trupa aia.”‬ ‪Asta am zis.‬
‪Trei luni mai târziu,‬
‪a intrat în autocarul lor de turneu‬
‪și le-a spus. Ghiciți ce?‬
‪Cu toții au acceptat.‬
‪Dacă nu știați,‬
‪există nouă băieți‬
‪în trupa Wu-Tang Clan.‬
‪Nouă.‬
‪Foarte mulți!‬
‪Ne putem opri o clipă pentru a realiza‬ ‪cât de multe sunt nouă penisuri?‬
‪Nu înțeleg cum puteți rămâne‬ ‪pe scaune acum.‬
‪Unii de aici zic: „Doar atâtea?” Pe bune?‬
‪Nu sunt multe?‬
‪Închideți ochii‬
‪și imaginați-vă nouă penisuri.‬
‪Zici: „Sunt peste tot!” Fiindcă sunt nouă,‬ ‪de aceea.‬
‪Nu condamn pe nimeni,‬
‪dar din punct de vedere obiectiv,‬ ‪nouă lucruri sunt multe.‬
‪E ca și cum aș zice: „Am mâncat rulouri‬ ‪cu scorțișoară.”‬
‪Și tu zici: „Câte ai mâncat?”‬
‪„Am mâncat nouă.”‬
‪„Vrei să te duc la Urgențe?‬
‪Până dimineață n-o să mai ai un picior.”‬
‪Nouă penisuri?‬
‪Îți bați joc de mine?‬
‪Unora v-a luat 15 ani‬ ‪ca să vedeți nouă penisuri!‬
‪Această tânără le-a văzut‬ ‪într-o zi de joi!‬
‪Încercați să vă imaginați‬
‪câtă muncă fizică este necesară‬
‪pentru a face o felație la nouă penisuri‬ ‪care, cel mai probabil, nu sunt mici.‬
‪Dacă nu știați, cei din Wu-Tang nu arată‬ ‪ca mine, da?‬
‪Ai parte de un antrenament fizic intens.‬
‪Dacă burpees sunt grele,‬ ‪încearcă să faci...‬
‪„Mă descurc bine?‬
‪Vă place de mine acum?”‬
‪După cât de multe credeți că a zis‬ ‪să ia o mică pauză?‬
‪„Ce naiba fac?‬
‪De ce sunt atât de răi?‬
‪La ce număr sunt?‬
‪Patru? La naiba!‬
‪Am terminat?”‬
‪Iar ei zic: „N-ai terminat!‬
‪U-God, RZA, Rae, Ghost, Meth!‬ ‪N-ai terminat!”‬
‪Ea zice: „Dar mă doare gâtul!”‬
‪„Trebuie să-ți protejezi gâtul.‬ ‪N-asculți muzica noastră?”‬
‪Da.‬
‪Aceea a fost o glumă cu felații‬ ‪de calibru înalt.‬
‪Ea era un animal.‬
‪I-am zis: „Dacă te-ai putea întoarce‬ ‪în ziua aceea‬
‪ca să faci ceva diferit, ce ai face?”‬
‪Iar ea a zis: „Aș sări peste masa‬ ‪de prânz.”‬
‪E fată din Philadelphia, ce să-i faci?‬
‪Despre ce vorbeam înainte de asta? Da.‬ ‪Despre mama mea.‬
‪Iată cum am încetat disputele.‬
‪Sper că dacă sunteți‬ ‪într-o situație similară cu un părinte,‬
‪să aveți o epifanie așa cum am avut eu.‬
‪Iată care e situația. Mă sună‬ ‪la finalul anului trecut.‬
‪Erau incendii în LA.‬
‪Iar ea zice: „Tommy...”‬
‪Ea nu s-a născut aici, dacă nu știați.‬
‪„De ce vorbește atât de ciudat?”‬
‪Ea e din America de Sud.‬ ‪Din Peru, mai exact. Da?‬
‪Mă sună și îmi zice: „Tommy...”‬
‪Eu zic: „Da?” Ea zice:‬ ‪„Focurile astea sunt rele?”‬
‪Eu zic: „Da.‬
‪De obicei sunt bune, dar astea sunt rele.”‬
‪Ea zice: „Oamenii mor?”‬
‪Eu zic: „Dacă stau în foc, da.‬
‪E foc.”‬
‪Ea stă în Florida, așa că zice:‬
‪„Voi aveți incendii, noi avem uragane.‬
‪Oamenii mor peste tot.”‬
‪Eu zic: „Văd că te uiți la știri.‬ ‪Mai ai altceva de raportat?”‬
‪Ea zice: „Astea se întâmplă cu un motiv.”‬
‪Eu zic: „Da.‬ ‪Din cauza tiparelor meteorologice.”‬
‪Iar ea zice: „Nu.‬
‪Cred că Dumnezeu încearcă să ne trimită‬ ‪un mesaj.‬
‪Atunci eu...‬
‪Eu zic: „Ce mesaj?”‬
‪Ea zice: „Cred că încearcă să ne spună‬ ‪să fim mai buni.”‬
‪Știi cum e când cineva spune ceva‬ ‪și simți cu certitudine‬
‪că o să-l contrazici?‬
‪Imediat cum vorbele îi ies pe gură,‬
‪zici: „O să te contrazic serios.”‬
‪Puteam simți cum îmi crește furia‬
‪și îmi puteam auzi contraargumentul‬ ‪în cap.‬
‪Mă puteam auzi spunând:‬
‪„Vrei să-mi spui că atotștiutorul,‬ ‪atotiubitorul și atotprezentul Dumnezeu‬
‪dă foc oamenilor‬
‪și îi îneacă în inundații ca noi‬ ‪să ne îmbrățișăm mai mult?‬
‪E cea mai mare prostie pe care am auzit-o‬ ‪în viața mea!”‬
‪Dar înainte de a-i spune asta, am avut‬ ‪o epifanie.‬
‪M-am gândit: „Ce rost are?‬
‪De ce să mă cert cu această femeie-demon?”‬
‪Știți?‬
‪„Las-o pe sora lui Lucifer să creadă‬ ‪ce vrea.‬
‪N-o să-i schimbi opinia.”‬
‪Așa că pentru prima dată,‬ ‪am tras adânc aer în piept‬
‪și i-am zis: „Da.‬
‪Înțeleg de ce El ar face asta.‬
‪Sper să nu ne mai omoare.”‬
‪Iar ea știa. Mi-a zis: „Ce?”‬
‪Eu i-am zis: „Ai dreptate.”‬ ‪Ea mi-a zis: „De ce faci asta?”‬
‪Voia să spună: „De ce nu mă contrazici?”‬
‪Îi zic: „Nu știu, mamă. Cui îi pasă?‬ ‪Tu ai dreptate, eu mă înșel. Și ce?”‬
‪Ea zice: „Tommy, știi ce?”‬
‪Eu zic: „Ce?”‬
‪Ea zice: „Mereu am știut că ești‬ ‪un ticălos.”‬
‪Eu zic: „Ce?”‬
‪Iar ea zice: „Pa, măgarule!”‬ ‪Și închide telefonul.‬
‪Asta e mama mea.‬
‪Iată cum m-am răzbunat. E amuzant.‬
‪Niciodată n-o înjur.‬
‪Oricât de rău vorbesc, n-o înjur.‬
‪Chiar dacă sunt foarte furios,‬ ‪nu pot zice: „Du-te naibii!”‬
‪Nu e adecvat.‬ ‪Eu prefer războiul psihologic, știți?‬
‪Da. Îmi place să știu că îi pot pune‬ ‪o întrebare‬
‪și simpla menționare a acelei întrebări‬
‪o poate teroriza pentru anii ce vin.‬
‪Așa că m-am decis să-i stric una‬ ‪din zilele ei.‬
‪Am ales Crăciunul.‬
‪Iată ce am făcut.‬
‪În dimineața de Crăciun, părinții mei‬ ‪și cei cinci câini ai lor sunt la mine.‬
‪Mama e într-o dispoziție fantastică, da?‬
‪Ea e o femeie latino-americană‬ ‪într-o dimineață de Crăciun.‬
‪Nici nu realizați cât de bucuroasă e.‬
‪Gătește, dansează...‬
‎Astăzi s-a născut Iisus
‪Se poartă ca un fasolar autentic.‬
‪E mama.‬
‪Bine, deci...‬
‪O văd...‬
‪Da. Îi zic: „Mamă.”‬
‪Ea zice: „Da?”‬
‪Puteam simți bucuria pe care o emană.‬
‪Zic: „Acum e un moment bun.”‬
‪Zic: „Mamă te-ai gândit‬
‪cum o să îngropi toți câinii aceștia?”‬
‪Ea zice: „De ce ai spune asta?”‬
‪Eu zic: „Nu știu.”‬
‪Zic: „Te-ai gândit ce vei face ‬
‪- ...dacă tata moare înaintea ta?‬ ‪- Doamne!‬
‪Ea zice: „Nu.‬
‪Nu m-am gândit niciodată.”‬
‪Eu zic: „Tocmai te-am întrebat,‬ ‪așa că gândește-te.”‬
‪Iar ea zice: „Mă rog‬
‪și sper să murim în aceeași zi.”‬
‪„Ar fi foarte convenabil‬
‪în ceea ce privește înmormântarea‬ ‪și testamentele.‬
‪Dacă ați putea face asta,‬ ‪cu toții am fi de acord.”‬
‪Ea zice: „Crăciun fericit, Tom...”‬
‪Eu zic: „Crăciun fericit și ție!”‬
‪Iar tata stă la un metru distanță!‬
‪N-a auzit niciun cuvânt din conversație.‬
‪El face ca toți tații: e absent, se uită‬ ‪la becuri, gen...‬
‪Îl strigi, iar el zici că trezește‬ ‪din transă.‬
‪Zic: „Hei, tată!” „Da!”‬
‪Iisuse...‬
‪L-am întrebat același lucru: „Omule,‬
‪te-ai gândit ce ai face dacă mama ar muri‬ ‪înaintea ta?”‬
‪El zice: „Îmi plac blondele‬ ‪și sânii mari!”‬
‪„Sună de parcă te-ai gândit des la asta.”‬
‪Iar el zice: „În fiecare noapte, amice!”‬
‪Eu zic: „Presupun că aveți vise diferite.”‬
‪Omul acela... Dumnezeule!‬
‪Nimic nu se compară cu bărbații‬ ‪de 70 de ani.‬
‪Tata e într-o perioadă foarte mișto‬ ‪din viața lui,‬
‪în care spune lucruri adevărate‬ ‪care nu impresionează pe nimeni.‬
‪L-am sunat săptămâna asta, l-am întrebat:‬ ‪„Ce faci?”‬
‪El a zis: „Gay-ii nu mă deranjează.”‬
‪„E bine.”‬
‪A zis: „Doar își trăiesc viața.‬ ‪De ce să mă deranjeze?”‬
‪Iar eu am zis: „Nu știu.”‬
‪Apoi n-a mai zis nimic. Am zis:‬ ‪„Am terminat discuția?”‬
‪El a zis: „Nu, mă gândesc.”‬ ‪„Îmi place să ascult...‬
‪cum respiri...‬
‪El zice: „Eu și maică-ta plecăm‬ ‪în croazieră.”‬
‪Eu zic: „Bine, distracție plăcută.‬ ‪Cu care linie de croazieră?”‬
‪El zice: „Carnival.”‬
‪Eu zic: „Stai, aia nu e linia de croazieră‬ ‪cu petreceri?” Iar răspunsul tatei,‬
‪jur pe copiii mei,‬
‪a fost: „Amice, trebuie să ți-o spun‬ ‪pe față.‬
‪Îmi place să văd cum se distrează negrii.”‬
‪Poftim?‬
‪Tuturor ne place, dar să o spui‬ ‪cu voce tare?‬
‪E ridicol!‬
‪Vi-l imaginați pe tata pe puntea‬ ‪unei nave Carnival, gen...‬
‪„Negrii se distrează! Hai să luăm‬ ‪de mâncare!”‬
‪Să devenim serioși.‬
‪Oameni buni, cred că e timpul‬
‪să avem mai bine grijă‬ ‪de mediul înconjurător.‬
‪Bine? Da.‬
‪Absolut.‬
‪Și cred că acea responsabilitate cade‬ ‪pe seama săracilor. Iată de ce.‬
‪„Deja ești în gunoiul meu. Ce-ar fi‬ ‪să separi sticla de plastic?”‬
‪Da.‬
‪Sună de parcă avem niște săraci‬ ‪printre noi!‬
‪Iar asta e dezgustător.‬
‪Iată ce știu cu siguranță.‬
‪Săracii iubesc Biblia, da?‬
‪Și o iubesc fiindcă e singura carte‬ ‪pe care o primești pe gratis.‬
‪Încearcă să primești altă carte pe gratis.‬ ‪Zi-mi după cum a fost.‬
‪Îți imaginezi cum e să fii‬ ‪atât de prost...‬
‪încât ești superstițios?‬
‪Imaginează-ți cum e să fii‬ ‪atât de incredibil de prost.‬
‪Personal, disprețuiesc toate superstițiile‬
‪și toți oamenii superstițioși.‬ ‪Îi urăsc pe toți.‬
‪Urăsc să merg în mașină cu cineva‬ ‪care zice:‬
‪„O să trecem peste un pod!”‬
‪Zic: „Mă dau jos. Sper că sari cu mașina‬ ‪de pe pod.”‬
‪Toți sunt niște proști. „E ora 11:11!‬ ‪Puneți-vă o dorință!”‬
‪Îmi doresc să bei un suc cu cianură‬ ‪și pietre sfărâmate.‬
‪Asta îmi doresc.‬
‪Toate ar trebui să vă supere,‬ ‪dar există una care v-ar scoate în stradă.‬
‪Nu pot să cred că trăim‬
‪într-o națiune atât de bogată‬ ‪și dezvoltată,‬
‪dar cu toții părem să acceptăm‬
‪că hotelurile, chiar și unele clădiri‬ ‪de birouri, nu trebuie să aibă etajul 13.‬
‪Voi înțelegeți‬
‪că renunțăm la înșiruirea firească‬ ‪a numerelor fiindcă oamenii fac:‬
‪Poți merge la un hotel frumos,‬ ‪chiar la Four Seasons,‬
‪dar după etajul 12, urmează etajul 14.‬
‪„Mă scuzați, de ce nu există etajul 13?”‬
‪„Fiindcă numărul 13 ne sperie.‬
‪Dacă am avea acel etaj,‬ ‪acolo ar fi fantome și drăcușori.‬
‪Așa că l-am eliminat,‬
‪iar acum nu ne mai e frică.”‬
‪Iar tu zici: „Ești cumva Cajun?‬ ‪Asta se petrece cu tine?”‬
‪Nu știu.‬
‪Da. V-a plăcut asta, dar cea cu Biblia...‬
‪Ați ezitat la aia. Ați făcut...‬
‪„El ascultă toate show-urile!”‬ ‪E-n regulă. Am discutat cu El.‬
‪A zis că e o perspectivă bună.‬
‪Nu spun că sunteți proști‬ ‪dacă sunteți religioși.‬
‪Ar fi nedrept.‬
‪Dacă religia vă oferă alinare,‬ ‪este minunat.‬
‪Nu vă fac proști pentru asta.‬
‪Vă fac proști doar dacă citiți horoscopul.‬
‪Și dacă...‬
‪faceți decizii în viață‬ ‪care se bazează pe...‬
‪ce fac planetele.‬
‪Nu știu dacă ați petrecut timp‬ ‪cu unul dintre acești „non-contribuabili”,‬
‪dar ei împart vorbe de duh precum:‬
‪„Trebuie s-o faci, ești în zodia pești.”‬
‪Mersi, doctore!‬
‪Aceștia sunt oameni care cred‬ ‪că e un miracol‬
‪dacă ai aceeași zi de naștere ca cineva.‬ ‪Ca și cum ar fi mare lucru.‬
‪Apoi le explici că asta nu e ieșit‬ ‪din comun.‬
‪„Ei bine, există mulți oameni‬ ‪și nu prea multe opțiuni.‬
‪Se va întâmpla mereu.”‬
‪Acești oameni...‬
‪Dar singurii care mă fac imediat‬ ‪să mă sinucid sunt‬
‪cei care se entuziasmează‬ ‪pentru zile de naștere apropiate.‬
‪De parcă ar merita‬ ‪să-ți irosești respirația pentru asta.‬
‪Mi se întâmplă în hoteluri o dată pe lună.‬ ‪Mă cazez la un hotel,‬
‪tipul îmi ia buletinul și face...‬
‪„Ești născut pe 16 aprilie?‬
‪Eu sunt pe 3 aprilie!”‬
‪Eu zic: „Stai o secundă!”‬
‪Vrei să-mi spui‬
‪că tu te-ai născut cu două săptămâni‬ ‪înainte ca eu să mă nasc?‬
‪Da. Acum am o budincă în chiloți.”‬
‪Budincă în chiloți?‬
‪Scârbos!‬
‪Îmi amintesc de fata care a zis asta.‬ ‪Era anul 2002.‬
‪Multora nu vă va plăcea asta.‬
‪Dar în acel an, statul Ohio a câștigat‬
‪campionatul național de fotbal.‬
‪E ca și cum vă pasă mai mult de fotbal‬ ‪decât de Biblie.‬
‪Dar în fine...‬
‪Știu. „Nu ne place istoria!” În fine...‬
‪Eram cu o fată.‬
‪Am întâlnit-o în ziua după joc.‬
‪Ea era din Columbus,‬ ‪de unde era universitatea.‬
‪Am zis ceva spontan. ‬
‪Am zis: „Ești din Columbus?‬ ‪Ați câștigat titlul. Ești bucuroasă?”‬
‪Iar ea zice: „Bucuroasă? Am făcut budincă‬ ‪în chiloți.”‬
‪Eu am făcut...‬
‪Apoi mi-am tras-o cu ea, fiindcă era‬ ‪o fată perversă, da?‬
‪Și nu mințea.‬
‪Chestia aia era ca tapioca,‬ ‪trebuia s-o iei cu mâna‬
‪și s-o dai peste umăr.‬
‪Credeți că Cosby mai mănâncă budincă?‬
‪Eu deseori mă întreb‬ ‪dacă și-a menținut simțul umorului‬
‪după gratii.‬
‪Credeți că îi tachinează pe băieți‬ ‪în drum spre duș?‬
‪Zice: „Hei! Nu vă puneți acadelele‬ ‪în tortul meu cu stafide!”‬
‪Așa?‬
‪Și ei zic: „Bill e dus cu pluta!‬ ‪Dă-mi o țigară, Bill!”‬
‪Bine, deci...‬
‪Vă dați seama că vă plac. Știți de ce?‬
‪Fiindcă v-am povestit‬ ‪o întâmplare amoroasă.‬
‪Când se întâmplă asta,‬
‪când cineva îți povestește o întâmplare‬ ‪ca asta din viața sa,‬
‪te place și vrea să te impresioneze.‬
‪Da. Absolut. Frate,‬
‪cine povestește cele mai bune întâmplări?‬ ‪Oamenii noi din viața ta.‬
‪De ce? Fiindcă îți oferă‬ ‪tot ce au mai bun.‬
‪Vor să te impresioneze.‬
‪Cine povestește cele mai rele întâmplări?‬ ‪Prietenii tăi cei mai buni.‬
‪Ei știu că deja ești al lor. Ei zic:‬
‪„Mi-am tras-o cu soția!” Tu zici: „Taci.‬
‪Vrem să mâncăm. O cunosc. Taci naibii‬ ‪din gură.”‬
‪Ei zic: „E o întâmplare bună.”‬
‪„Bine, zi.” „Ea nu a vrut să ne-o tragem.‬ ‪Dar am continuat s-o sâcâi.‬
‪Și până la urmă a cedat.‬
‪A stat nemișcată.”‬
‪Tu zici: „Cine ești? Ted Bundy?‬ ‪A fost groaznic.”‬
‪Vă zic eu o întâmplare amuzantă.‬
‪Când am venit în LA, acum mulți ani,‬ ‪am întâlnit o fată într-un bar.‬
‪M-a dus la locuința ei.‬
‪Am început să facem sex.‬ ‪Am semnat formularele de consimțământ.‬
‪Am început să facem sex.‬ ‪În timpul partidei, ea întinde mâna‬
‪și pune un deget în mine, iar eu fac...‬
‪Ea face...‬
‪Apoi eu zic: „Da!”‬
‪Atât. Acesta e finalul întâmplării.‬
‪Urmați-vă visurile.‬
‪Vorbesc serios.‬
‪Știu că sună copilăros,‬ ‪dar nu asta e intenția.‬
‪Iată de ce mă gândesc des la asta.‬ ‪Întâlnesc mulți oameni.‬
‪Mult mai mulți decât voi.‬
‪Cu mult mai mulți.‬
‪Oamenii îmi spun lucruri frumoase:‬
‪„Mersi că ai venit. M-am simțit bine.”‬
‪Apoi îi întreb la rândul meu:‬ ‪„Cu ce te ocupi?”‬
‪Știți ce aud aproape întotdeauna?‬
‪„Am o meserie groaznică. O urăsc.”‬ ‪Eu zic: „De ce nu o schimbi?”‬
‪Ei zic: „E prea târziu.‬ ‪Viața mea e distrusă.” Și pleacă.‬
‪Asta îmi rămâne în cap‬ ‪și mă pune pe gânduri.‬
‪Dar am un sfat. Acesta e sfatul‬ ‪cu care sper să rămâneți.‬
‪Trebuie să înveți să faci un singur lucru‬ ‪foarte bine:‬
‪să îți gestionezi așteptările.‬
‪Nu e un lucru cu care te naști.‬ ‪E o abilitate.‬
‪Poți s-o dezvolți.‬
‪Îți gestionezi așteptările mai mult,‬ ‪vei deveni mai împlinit,‬
‪mai puțin deprimat și mai fericit‬ ‪în general.‬
‪Vă voi spune cea mai mare dezamăgire‬ ‪din viața mea. Este din cauza mea.‬
‪Când s-a petrecut nu știam. Acum știu.‬
‪Unora dintre voi nu o să vă placă.‬
‪Dar sper că puteți învăța din ea, deci... ‬
‪Iată care este.‬
‪Cred că poziția 69 nu-i atât de bună‬ ‪pe cât spune lumea. E groaznică.‬
‪Da.‬
‪Vedeți? Unii aplaudă,‬
‪alții zic: „Arestați-l!” Dar ascultați.‬
‪E important cum am ajuns să cred asta.‬
‪Mai știți când ați auzit prima dată de 69?‬ ‪Eu da.‬
‪Eram în clasa a treia,‬ ‪eram prea tânăr, da?‬
‪Un copil mai mare mi-a zis de ea. „Ce?‬
‪În același timp?”‬
‪Era să cedez mintal. Nu înțelegeam.‬
‪Nici nu știam cu ce s-o compar,‬ ‪ca să mă prefac că înțeleg.‬
‪„E ca și cum ai mânca un burger‬ ‪cu înghețată‬
‪în timp ce te ușurezi?”‬
‪Iar el a zis: „Exact așa e!”‬
‪De atunci, am fost obsedat de asta.‬ ‪Am fost obsedat cu O mare.‬
‪Nu exagerez pentru show.‬
‪Doar despre asta vorbeam, visam,‬
‪cântam, glumeam... „Șaizeci și nouă!”‬
‪În caietele de la școală scriam:‬ ‪„Șaizeci și nouă!”‬
‪În echipele de sport ziceam:‬ ‪„Sunt numărul 69!”‬
‪„Ăsta e baschet de clasa a cincea.‬ ‪Calmează-te amice.”‬
‪La aniversări, tata mă întreba: „Ce vrei?”‬
‪Eu ziceam: „O poziție 69.” El zicea:‬ ‪„Încetează cu asta!”‬
‪Iar eu ziceam: „Nu! Mă opun! Nu!”‬
‪„Șaizeci și nouă! Va fi cea mai tare!‬ ‪Cea mai tare!‬
‪Va fi ca și cum îl voi lua pe Dumnezeu‬ ‪de picioare!‬
‪Dorința devenea din ce în ce mai mare.‬
‪Când în sfârșit am făcut 69,‬ ‪știți primul lucru pe care l-am zis?‬
‪„Dă-te jos de pe mine!‬
‪Mă doare gâtul.‬
‪Nu-mi pot da nasul la o parte.‬
‪Simt de parcă depun efort.‬
‪Ar fi mai bine dacă te-ai întoarce‬ ‪și m-ai regula normal.‬
‪Apoi eu voi face la fel.‬ ‪De ce trebuie s-o facem simultan?‬
‪Întârziem undeva?‬
‪Se întoarce pastorul‬ ‪în câteva minute?‬
‪Hai s-o facem cu rândul,‬ ‪așa cum am învățat la grădiniță.”‬
‪Ce fel de maniac face poziția 69‬ ‪la maturitate?‬
‪Dacă ești bărbat,‬
‪sper că măcar ești cumsecade‬ ‪și stai pe spate,‬
‪nu să fii unul‬ ‪din porcii aceia nesimțiți...‬
‪care zic: „Prefer poziția asta.‬
‪Ca să auzi cum se chinuie să respire‬ ‪sub tine.”‬
‪Tu zici: „Da, așa e plăcut.”‬
‪Pariez că e plăcut!‬
‪E plăcut să o îneci pe săraca femeie‬ ‪de sub tine?‬
‪Nu cred că pot să mă gândesc‬ ‪la o imagine mai îngrozitoare‬
‪decât cea a unei femei încântătoare...‬
‪Imaginează-ți că mama ta stă pe spate,‬
‪așteptând să facă poziția 69 de jos.‬
‪Ea zice: „Vai de mine!”‬
‪Are o expresie pe față de genul:‬ ‪„Echipa de căutare mă va găsi aici?”‬
‪Apoi un bărbat dezgustător...‬
‪așa ca mine, zice: „Pregătește-te.‬ ‪Mă bag.”‬
‪Am resturi de fecale pe părul de la anus.‬
‪Jos e mama ta și eu fac...‬
‪Iar dacă fac așa, aud: „Ce e‬ ‪pe fruntea mea?”‬
‪Iar eu zic: „Burta mea.‬
‪Burta mea transpirată și lăsată.”‬
‪Ați fost minunați! Mersi că ați venit!‬
‪Apreciez din suflet!‬
‪Pe data viitoare! Noapte bună!‬ ‪Pa, amice!‬
‪NUMĂR DEDICAT ÎN MEMORIA‬ ‪LUI FEEFO, ODIHNEASCĂ-SE ÎN PACE‬
‪Subtitrarea: Iulian Țarălungă‬