Downloaded from YTS.MX
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ STAND-UP KÜLÖNKIADÁSA
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nagy tapssal üdvözöljék a színpadon Urzila Carlsont!
Sziasztok!
Látjátok? Az emberek...
ezért szeretik Ausztráliát. Mert kibaszott őrültek vagytok.
Mielőtt belevágnánk az egészbe, meg kell osztanom veletek valamit.
Mert néha a közönség ajándékokat küld nekem.
Nem ez a közönség.
Komolyan, van, hogy hoznak ajándékot, odaadják egy szervezőnek,
aki hátrahozza nekem, amit én ott kinyitok.
Mert nincsenek embereim, akik velem utaznának. Nem vagyok egy Adele.
Nem tudom, hogy képzelik el az emberek, de én ma gyalog jöttem ide.
Öt saroknyira lakom.
Amikor meghozod a döntést, hogy csak öt sarok, elsétálsz...
de a harmadik után azt gondolod: "Mehettem volna Uberrel."
De már túl késő, két sarokért nem hívhatok Ubert, mert lustának hisznek majd.
Nem akarsz ezért két csillagot kapni, ezért azt színleled, hogy bicegsz.
"Kificamodott a bokám..."
Szóval kaptam egy ajándékot egy aucklandi előadásom előtt,
egy nő küldte be a szervezővel az öltözőmbe.
Elkezdtem kinyitni, de rohadt gyanús volt. Barna papírba volt csomagolva.
Egy madzag is volt rajta. És nem az a szép, karácsonyi madzag.
Mint amivel a sógornőd szokta cicomásan csomagolni az ajándékait.
Amire azt mondod neki: "Nyugi, tudjuk, hogy fürdősó van benne."
"Basszus, 45 dollárt költ egy két dolláros ajándék becsomagolására.
És még fürdőkádunk sincs."
Szóval nem olyan madzag volt, csak egy régi cipőfűző.
Akkor tudod, hogy gyanús, amikor berúgják az ajtót,
bedobják a csomagot, majd elszaladnak.
Megráztam a csomagot, nem jött ki belőle semmi por, nem is ketyegett...
Így kinyitottam. Megnéztem és valaki egy hölgykelyhet küldött nekem.
Egy zsír újat, de akkor is...
Akik nem tudnák, mi is az...
Hölgyeim, megtennétek, hogy a párotok felé fordultok,
és elmagyarázzátok nekik, mi is az, hogy nekem ne kelljen? Beszéljétek meg!
Ha nem tudjátok, akkor majd a mögöttetek ülők elmondják.
Nem tudom, mi folyik ott hátul, de egy hölgy ezt csinálja...
Nem tudom, mit magyaráz épp, de szerintem rosszul csinálja.
De, akik nem tudják, mi az, elmondom. Lényegében egy Tupperware tál a nunidnak.
Akkor használod, ha jön a Mikulás. Vili?
De amint megkaptam ezt az ajándékot, tudtam, hogy bajban vagyok,
mert kíváncsi természet vagyok... és ki akartam próbálni.
Nem megyek bele a részletekbe, de hadd mondjam el, hogy nem nekem való.
Gondoljatok bele. Pakoljátok kifelé a mosogatógépet...
Hölgyeim! Forduljatok a párotokhoz és magyarázzátok el nekik, mire gondolok!
Szóval amikor kipakolod a mosogatógépet, odaérsz a gyerekek műanyag dolgaihoz,
de nem akarod egyesével megszárítani őket. Csak lerázod és elrakod mindet,
aztán másnap reggel abból esznek a gyerekek,
és amikor veszed ki, akkor...
Ismerős?
Szóval nem nekem való.
Sokat utazom. Évente 300 napot úton vagyok.
És amikor hazamegyek Aucklandbe, mindig elmegyek a háziorvosomhoz,
és átnézetem magam. Kivizsgáltatok mindent.
Tetőtől-talpig. A tetvektől a benőtt lábkörömig mindent megnézetek.
Megnézik a csöcsöm, kenetet vesznek.
Influenza ellen is kapok oltást. Tudjátok... a tudomány miatt.
Nem mondom, mit kezdjetek az életetekkel, csak elmondtam.
Felveszem az oltást, mert tudok olvasni.
Biztosan vannak itt ma oltásellenes emberek.
Mert az aucklandi előadásomról 13 ember kisétált.
Aztán mindenki ezt csinálta...
Mintha szembe kellett volna szállnom velük.
Azt mondtam: "Hagyjátok őket, betegek a gyerekeik."
Szóval bementem az orvoshoz, ő tette a dolgát, aztán átküldött az ápolónőhöz.
A mi ápolónőnk, Barb két éve nyugdíjba ment.
Ami jó, mert csupán két évvel volt fiatalabb Jézusnál.
Nincs bajom az idősekkel, de az elmúlt két évben prosztatavizsgálatom is volt.
Mondjuk bejött.
Ezért mentem vissza újra.
Elmentem, zsír új ápolónő volt, Maniah nővér.
Köszöntem neki. Elbűvölő teremtés, ötven év körüli.
Kerestem a kórházi gúnyát.
Mert fel kell venni egy gúnyát, ami elől nyitott,
mert a szórakoztató területeden készülnek dolgozni.
Én személy szerint nem kedvelem ezeket a gúnyákat, mert nem zárnak normálisan.
Mert megéltem pár nagy karácsonyi lakomát.
Nem hívnám kövérnek magam.
De mindenképpen sokkal többet eszek, mint amennyit szarok.
És nem kell személyi edzőnek lenned ahhoz,
hogy tudd, ha ez a két dolog nem klappol, akkor sosem fogsz lefogyni.
Nem láttam a gúnyát,
de Maniah nővér azt mondja: "Lavalavát használok."
Na, mondom: "Remek." Ez lényegében egy szarong.
"Nem csak kenetet vesznek tőlem, de kulturális élményt is kaptam. Király."
Felvettem a lavalavát, majd megvártam míg elmegy és elhúzza a függönyt.
Hogy leöltözzek és felvegyem.
Behúzta a függönyt, de ott maradt velem.
Ezen a ponton visszautasítottam a lavalavát.
Elvette, rádobta az asztalra, aztán pucéran felpattantam rá én is.
Kenetnél az az előírás, hogy neked, mint páciens...
kötelező a falat bámulnod.
A nővérnek pedig kötelező a függönyt bámulnia.
De sosem szabad szemkontaktust létesíteni.
Belekezdett a dologba és éreztem, hogy már matat.
Amit az ember nem szívesen érez ilyenkor. Mert egy biztos kézre számítunk.
Olyat akarunk, aki tudja, mit csinál.
Éreztem, hogy tovább matat, és nem tudtam, hogy mikor kellene...
beavatkoznom. Mikor mondjam neki, hogy: "Segítsek?"
Túl kínos, nem?
Vagy maradjak csendben és vezessem be a kezét?
Igazatok van, az túl sok lenne.
Egyiket sem kellett tennem,
mert olyan badarságot kérdezett, ami kikészített. Elgondolkodtam rajta.
Azt mondja: "Maga még szűz?"
Mire én...
"Hogy mi van?
Dehogy! Rengeteget szexeltem."
Erre ő: "Értem. Rendben."
Aztán kiment.
Ekkor már bántam, hogy nem vettem fel a lavalavát.
Mert ott feküdtem az ágyon, mint egy fagyasztott csirke.
Aggódtam, hogy valaki besétálhat.
De nem jöttek, hamar visszajött, egy kis vizsgálótükörrel.
Majd azt mondja: "Újra meg kell kérdeznem.
"Biztosan szexelt már?" Mire én: "Persze.
Házas vagyok, a nejem odakint vár." Erre ő: "Értem.
Így már világos. De férfivel szexelt már?"
Mire én: "Igen, volt már csalódásom."
Azt mondja: "Ez a legkisebb vagina, amivel a karrierem során találkoztam."
Mondom: "Na ne bassz!" Besegítettem a kezét, mintát vett,
én felöltöztem, és a váróban szóltam a kicsimnek.
A nejemnek, nem egy idegennek. "Gyere!"
Visszamentünk és mondtam: "A nővérke mondana valamit a micsodámról.
A szórakoztató egységemről." A nővér ránézett és azt mondta:
"Ha egy szóval jellemeznem kéne a vagináját, akkor pöttömnek hívnám."
A feleségem egyből azt mondta: "Ezt a sztorit nem használhatod fel!"
Mire én: "Ribanc, egy szakember valamit pöttömnek hívott rajtam.
Mindenkinek elmondom, baszki!"
Ez megmagyarázza a hölgykelyhet, igaz?
Kellett egy gyűszű.
A mai előadás címe: túlképzett vesztes. Amikor megírtam,
zavart hogy mindig negatív, ha elvesztünk valamit. A kulcsod, az eszed, az apád.
Mind negatív.
De ha vesztesz a súlyodból, az pozitív.
És ezt nem értem.
Ha lefogysz fél kilót, az idegenek megtapsolnak érte.
Ha az utcán kikiáltod, hogy fogytál fél kilót, az emberek lepacsiznak veled.
Amit nem értek. Ha igazán szeretsz valakit,
azt kéne mondani: "Úgy szeretlek, bárcsak lenne még 50 kiló belőled!"
Mert ha szeretsz valamit, többet akarsz. Szereted a tortát? "Adjatok még tortát!"
Szereted a pénzt? "Adjatok még pénzt!"
- "Kurvára szeretlek!" - "Ez sok lesz."
Semmi értelme.
Tudom, hogy fogynom kellene.
Jól tudom.
De nagyon óvatos akarok lenni.
Épp annyit akarok fogyni, hogy nyilvánosan ehessek.
Úgy szeretnék mások előtt pitézni...
Aki itt van és duci, az tudja, hogy emberek előtt nem lehet enni.
Mert elítélnek érte, ugye?
Még ha egy ünnepi pitéről is van szó.
Még akkor is, ha bevált a gyomorgyűrű.
És ünneplésként a benzinkútra mész enni egy pitét. Mert ott a legjobb.
Elmész oda, veszel egy pitét, eszed kint és annyi a 80 kilódnak.
Aztán egy genyó egy furgonból beszól: "Ki ette meg az összes pitét?"
Mire te: "Én!"
Szóval tudom, hogy fogynom kell. De odafigyelek, nem akarok sokat fogyni,
és pornósnak állni.
Mert erre elég nagy a lehetőség.
Ha egy csaj dögös, ha nagyon dögös, mint mondjuk te...
Csodálatos pár vagytok. Együtt jártok edzeni?
- Igen. - Hát persze.
Nem nézlek le titeket.
De dögös pár vagytok. Kellemes esztétikai látványt biztosítotok.
Ha odajönnétek hozzám egy bárban és édeshármast kérnétek, benne lennék.
És nem csak a kamerát fognám. Mindent beleadnék.
Olyan különleges lennék, hogy totál le lennétek nyűgözve.
Akció közben a pucér hátsóm fölött pacsiznátok egyet.
"Ezt jól kifogtuk, baszki!"
De vigyázzatok! Ilyen szépen pornóban köthettek ki. A többiekkel semmi gond.
Mert ha valaki egy boldog, egészséges kapcsolatban van,
remek szexuális élettel, akkor előfordul, hogy az egyik azt mondja a másiknak:
"Fel kéne venni videóra!
Tudod, miközben..."
És megteszitek. Ha pedig ellenkezel ellene, akkor a párod már megtette.
Akkor már úgyis mindegy.
Van egy külön pornókategória, amiről nem is tudsz.
Úgyhogy mindegy.
Aztán beleegyezel. Fogod az okostelefonod és elhelyezed valahol a szobában.
Aztán belevágtok. De úgy istenigazából.
Mindent beleadtok, mert tudjátok, hogy fel lesz véve.
Majd ha vége, azt mondja az egyik: "Jól van, hozd ide!"
A srác legurul az ágyról és odaviszi.
És amikor visszajön, izgatott vagy.
"Ez nagyon jó lesz.
Biztosan klassz.
Szeretlek!"
Aztán elindítjátok.
"Miért ilyen sötét a segglyukam?
Miért ilyen szőrös?
Mintha egy tarantula mászna ki a barlangjából."
Olyan szögből látod a tested, ahonnan általában nem.
És közben olyan dolgot csinálsz, amit nem szoktál látni kívülről.
Olyan dolgokat látsz a testeden, amiket általában nem.
Nézed és azt mondod:
"Egy mellbimbó van a hátamon?"
A párod pedig közönyösen annyit mond: "Igen. Azt hittem, tudsz róla."
"Nem, baszki! Akárhányszor hideg van, azt hiszem, a felsőm címkéje szúr."
Mire ő: "Nem, nem. És amikor meleg van, akkor ilyen csücsörítést is csinál."
A felvétel nem tűnik természetesnek. A dagadt és sápadt fehér tested tömi...
egy másik dagadt, sápadt, fehér test.
Nyers találkozással középen.
Nem hangzik túl jól.
Mert a pillanat hevében semmit sem hallasz. De ha csend van,
és bámulod a fehér tested a plusz mellbimbóval, egy kicsi kijelzőn,
csak ennyit hallasz...
"Mi ez a zaj? A golyóid verik a hasam."
Ránézel és azt mondod: "Miért kúrok én veled?
Miért kúrsz engem?
Többé ne csináljuk!"
Aztán azt mondod: "Töröld!"
Mire ő: "Okés."
"Most töröld le, baszod!"
A pasi törli. Te ellenőrzöd, hogy a nemrég töröltekben sem maradt-e ott.
Aztán fogjátok a telefont, kisétáltok a fészerhez,
fogtok egy kalapácsot, majd porrá zúzzátok a telefont.
Fogtok egy ecsetet, és egy műanyag zacskóba söpritek.
Aztán átkocsikáztok az országon, megálltok minden nyilvános vécénél,
kiszórtok egy keveset a porból,
aztán lehúzzátok.
Nehogy előbukkanjon az anyja picsájából valami számítógépzseni,
aki összerakja azt a szart és megosztja a világgal.
Vigyázni kell.
De ti...
Nektek nem kell.
Nálatok simán megy a felvétel.
Még előtte bekenitek egymást testápolóval.
Beállítjátok a telefont, azt mondod neki, hogy mehet,
mire ő: "Okés, várj!"
Még az ágyból sem kell kiszállni, mert végre kifizetődik a jóga.
Nekem már ettől megfájdult a hátam...
Orvost!
Aztán fogjátok a telefont és megnézitek.
"Ez jó lesz!
Jól nézek ki!"
Elindítjátok, aztán ez van: "Ez az, nézd csak!
Azt figyeld! Azt a kurva! De jó, hogy elmentünk a páros seggszőkítésre.
Csodásan nézünk ki!
Kellene valami fény is mellé.
Ez fenomenális munka volt."
"Várj, most jön a kedvenc részem. A leszállás.
Egy tripla hátraszaltót toltál..."
Nem nagyon értek a sportokhoz.
"Spárgáztál a farkamra. Ez valami csodás."
Majd azt mondod: "Mentsd le! Állati jól nézünk ki rajta.
Nézzük meg holnap is, amikor hazajövünk piláteszről."
Másnap, amikor hazaértek, ez lesz: "Ez az!
Emlékszel, hogy mozogtam? Nézzük meg újra!"
"Bassza meg, de szépek vagyunk!
Ezt elrakjuk.
Holnap is megnézzük a spinning óra után.
Tudod, hogy utána mindig bepörgök.
Amikor a gátam szinte még rezeg."
Gondolom, ilyesmi történik. Nem tudom.
Nem biciklizek. Felnőtt vagyok, van kocsim.
Újra megnézitek és azt mondjátok:
"Annyira szépek vagyunk. Kár lenne érte, ha csak mi láthatnánk.
Töltsük fel a netre!" Aztán felrakjátok Pornhubra,
és mi meg rátok masztizunk.
Mert egymással már nem kefélünk.
Szóval aki nem csúnya, vagy nem kövér, az pornózni fog.
Tudod, hogy apád is meg fogja találni.
Bizony.
Anyukád nem fogja érteni, mi van.
Tudjátok... nem vagytok igazi felnőttek,
ha nem jártál a szüleidnél vasárnap, amikor anyád a konyhában van,
te valami szart nézel apáddal, majd anyád megszólal: "Figyelj!
Megnéznéd a számítógépet? Megint törlődtek az előzmények."
Ránézel apádra és azt mondod: "Te genyó!"
Nem tudsz belépni Facebookra, de az előzményeket ki tudod törölni, mi?
Mire apád: "Nyugi, később megnézem."
Lófaszt sem fogsz megnézni.
Szóval a lényeg, hogy fogynom kellene.
Már pánikba estem.
Akárhányszor megy a híradóban, hogy kóros elhízás terjed Ausztráliában,
félek, hogy akár engem is mutathatnak az utcán sétálva.
Tudjátok, amikor ilyesmi megy a tévében:
"Itt van egy dietetikus. A kóros elhízás Ausztráliában..."
Mire én: "Jaj, ne! Ma hol forgattak?"
És amikor meglátod, hogy jártál arrafelé, azt mondod: "Ne!
A kurva életbe már!"
Sétálsz ott a melegítődben.
Sok kövér ilyen apró léptekkel sétál.
Mi a faszt csináltok? Lépjetek nagyokat, gecik!
Ismeritek a Nagy fogyást?
Igen.
Tudjátok, amikor kitalálták azt a műsort
tíz kilométeres körzetben egy kövér sem volt.
Mert akkor más műsor lett volna.
Akik kitalálták az egészet, azok ültek egy tárgyalóban, leggingsben,
és azt mondták: "Itt van 200 millió dollár, mit csináljunk?
Mire Karen, a marketinges: "Fogjunk 12 kövér embert...
berakjuk őket egy kövér táborba,
ahol napi hat répát ehetnek meg...
és kapnak mellé nagyon dühös személyi edzőket."
Mintha más fajta lenne belőlük...
"Kapnak pár nagyon dühös személyi edzőt.
akik egész nap ordítoznak velük edzik őket, míg ki nem hányják a répákat."
Erre mindenki: "Jól van."
Erre még egy dagi is azt mondaná, hogy: "Kemény, de nézhető."
És megnéztük.
"Aztán mi lesz, Karen?"
"Nézzük, hogy fejlődnek.
Heti egyszer mérlegre állítjuk őket, cuki kis ruhákban.
Mögöttük hatalmas, vörös LED-fények lesznek, amiket nem látnak.
Kiírjuk a kezdő súlyukat,
a mostanit, a testtömegindexüket, és a spermaszámukat.
És ez alapján bíráljuk őket."
A daginak itt már nem tetszene az ötlet.
"Egy pillanat! Várjatok már, basszus!
Milyenek lesznek a cuki ruhák?"
"Biciklis nadrágra és sportmelltartóra gondoltam."
"Nem."
Mert az, aki elmúlt kétéves,
nem mutat jól bennük.
Csak azok hordhatnak ilyesmit, akik két éven aluliak,
vagy olimpikonok.
Ennyi. Ha holnap felkelsz, és ilyet vennél fel, gondolj bele, hány éves vagy.
Ha kettőnél több akkor kérdezd meg magadtól, hogy olimpikon vagy-e.
Ha a válaszod "nem", akkor vedd le a gecibe!
Elmondom, mi a gond azzal a cuccal. Különösen bizonyos korú nőknél.
Én már negyven múltam.
Tudjátok, mi a legnehezebb dolgom? Hogy szintben legyenek a bimbóim.
Reggelente felkelek, felveszek egy melltartót,
és olyan az egész, mint két nehéz Rubik-kocka kirakása.
"Bassza meg! Betűröm a nadrágomba!"
Nos, Karen, nem tűrheted be őket, ha középen nincs semmi, baszod!
Úgy nézne ki, mint egy nagy sál.
A kövérek nem szeretnek mérlegelni. Ezért nem ejtőernyőzünk.
Ja, és halálra rémülne az, akivel tandemugrásod lenne.
Ejtőernyőzésnél lemérnek.
Ráírják a súlyod a kezedre egy alkoholos filctollal.
Nem akarom azt mondani másoknak napokkal az ugrás után, hogy:
"Ez nem egy telefonszám..."
Ha én csinálnám a Nagy fogyást, sokkal másabb lenne.
Először is, én olyan embereket raknék be a műsorba,
akik sosem köszönnek meg semmit.
Például, amikor vezetsz és beengedsz valakit.
Általában jelezni kell párszor, mire hajlandók beállni elénk.
Beengeded...
aztán vársz.
De mennek tovább.
Mintha így állnának be: "Enyém!"
Miféle állat nevelte az ilyet?
Ha beengednek, akkor csak így fel kellene emelned a kezed,
hogy megköszönd a mögötted lévőnek. Csak ennyit kell tenned.
Mert ha nem köszönöd meg, akkor az utak biztonságát veszélyezteted.
Mert ezért agresszív módon meg kell előzzelek téged...
hogy visszakapjam a jótettemet, mert téged állatok neveltek.
Ez ugyanaz, mint amikor megállsz a zebránál, melletted is megállnak,
aztán amikor a gyalogos átmegy, a másik kocsinak megköszöni, neked nem.
"Mi folyik itt? Azt csinálom, amit mások. Nekem nem kell megköszönni?"
Ha már nagyjából elmentek és nem emelik a kezüket, üssük el őket!
Nem kell megölni. Csak földre vinni, hogy beszélhess vele.
Az autóból kiugorva ezt mondod: "Nyugalom, orvos vagyok!
Pöttöm vaginám van.
Nekem nem kell megköszönni, seggfej?"
Az én táboromba ezek az emberek mennének.
Vagy amikor a munkahely ebédlőjében békésen enni akarsz, de ezt hallod...
Oldalra nézel és meglátod.
"Jézusom, Brian!
Mi lenne, ha hagynád azt a teát?
Idővel le fog hűlni, és akkor meg tudod majd inni.
Úgy nem lesz olyan hangod, mintha leszakadt volna a felső ajkad."
És most csak forgatod az alsó ajkad,
és megpróbálod kiszívni a csészéből a teafiltert."
Brian is megy a táborba.
Vagy az a barátunk, aki sosem hagyja befejezni a mondatokat.
Évek óta barátok vagytok és csak ennyit látott belőled.
Takarodj a táborba!
Vagy vannak olyan jobboldali politikusok, akik olyan hülyeséget beszélnek,
hogy szívesen lefejelnél egy szöget.
Ők is mennek. Ismeritek őket.
Mint az az ausztrál szenátor, aki kiakadt, amikor egy tini tojást vágott a fejéhez.
Húzz a táborba!
Olyan kihívásokat adunk nekik, amiket nem tudnak megcsinálni.
Mint kivenni a kekszet egy dagi gyerek kezéből.
Ha nem megy, papírral megvágjuk őket.
Én tudom, hogy engem nem állatok neveltek, de nem mindenki ugyanolyan.
Ahogy a teaszürcsölő sincs egy szinten a jobboldali politikussal.
Így eltérő vastagságú papírral vágjuk meg őket.
A szürcsölők és zavarók 150 grammos papírt kapnak.
Akik nem köszönnek meg semmit az utakon, azoknak 300 grammos, fényes papír jár.
A jobboldali politikusokat röntgenfelvételekkel vágjuk meg.
Aztán csiliszósszal kenjük be a sebeiket.
Tudom, sok időm van gondolkodni.
Ezt csinálom, amikor mások kondizni járnak.
"Miért nem mozognak a kövér emberek?" Mert ilyesmin gondolkodunk.
Talán ez egy kicsit extrém.
Szerintem... vannak nagyobb lúzerek,
mint a fogyni akaró kövérek.
Mondjuk beszállsz a kocsiba a barátoddal. A barátod vezet. Azt mondod neki:
"Bízom benned. Rád bízom a legértékesebb dolgomat:
az életem."
Mert nélküle szart sem lehet csinálni. Ugye?
Elindultok a kocsival. Melbourne-ben élsz, így elkezd esni az eső.
Nem kapcsolják be az ablaktörlőt. De semmi baj.
Nem vagyok szőrszálhasogató,
de tudjátok, mennyire fontos az utasnak, hogy lássa, merre halad a kocsi.
Máskülönben honnan tudnád, mikor kell ezt csinálni?
Nem akarsz semmit se mondani, csak kezdesz lecsúszni az ülésben.
Csak egy kicsit. Az ablaktörlők szintje alá,
ahol mindig van egy fura, félhold alakú lyuk, ahol kilátsz.
Aztán elkezdesz pánikolni,
és a nejedtől kapott párnára gondolsz, "király élet" felirattal.
Arra gondolsz: "Tényleg király életem van, tovább szeretném élni.
Mondanom kellene valamit... Kapcsold be az ablaktörlőt!"
Mire a sofőr: "Baszki, észre sem vettem, hogy esik."
"Ugye tudod, hogy te vezetsz?"
És ugye Melbourne-ben öt perccel később eláll az eső.
És nem kapcsolja le.
Nem csak a szeme előtt van a dolog, azt sugallva, hogy: "Valamit elkúrsz."
De még zenei aláfestés is van.
Olyan száraz lesz a szélvédő, hogy hármasugrást csinál előtted.
Így megy vissza...
Úgy nem biztonságos.
Ki kell kötnöd magad, kinyitni az ajtót és kipattanni.
Ők nagyobb vesztesek, mint te.
De a közösségi média miatt
lúzernek érezzük magunkat bizonyos helyzetekben.
Látod mások csodás életét, mert csodálatos filterjeik vannak,
csodás baromságokat írnak ki, amiket kezdesz elhinni,
mert hiába tudod, hogy baromság, hiába tudod, hogy szörnyű élete van.
A szemed azt mondja: "Jobb élete van, mint neked." Ettől lúzernek érzed magad.
De nem így van. Ha húsz perccel hamarabb odaérsz egy buliba, nem lúzer vagy.
Hanem eszes.
Mert akkor már kint a kaja.
Kint a kaja és rendezgetik a helyet. Így segíthetsz nekik.
"Folytassátok csak! Ne törődjetek velem!"
Ránézel az asztalra: "Jól néz ki a Guacamole.
Kipróbálom.
Segítek. Kipróbálom. Értékes visszajelzést adok róla, ha kell."
Fogsz egy darab chipset.
De nem vagy buta. Tudod, hogy lassan kell behatolni.
Találkoztál már kajával.
Nem kell aggódni. De ha eltörik az a darab chips...
akkor nagyot csalódsz magadban.
"Ennyi idősen nem bírok normálisan nasizni?"
Ekkor tudod, hogy szarban vagy. Ki kell szedni, mielőtt jön a házigazda.
Nem kellene elbaszni az asztalt, mielőtt mások megjönnek.
Fogsz még egyet a chipsből, De egy erősebbet, mert...
Tudjátok, ami ilyen ívelt.
Mert az íveltek strukturálisan erősebbek.
Egy olyat megfogsz. Ja, egyébként azok ízesebbek is, mert... hagyjuk.
Szóval fogsz egy erőset. De nem vagy buta.
Lassan belemártod,
és az első chips darabon körül kell mártanod.
De nem szabad túl közel menni hozzá, mert attól megsérülhet, és...
Ezért így csinálod.
Amikor a második is eltörik...
akkor megkérdőjelezed felnőtt korod minden egyes döntését.
"Nem kéne egyedül lennem."
Ki kell szedni, mielőtt jön a házigazda. Már két darab chips van benne.
Nem veszel ki egy újat, nem vagy idióta.
Itt már tanulsz a hibáidból.
Nem lenne jó, ha látná a csaj a két darab chipset a szószban úszva,
egy várárokkal körülvéve.
Amikor berakod az ujjad, jön a csaj és lebuksz.
Mint egy gimis bálon...
szemeztek egymással.
Imádom, hogy ilyen lassan esik le.
A kezem még a guacamoléban van.
Előjön és szemezni kezd veled.
Rád néz, te meg rá. Tudja, hogy hol a kezed,
te is tudod, hol van.
Csak nézitek egymást, mert nem tudod, mikor húzhatnád ki a kezed.
De nincs értelme várni, ezért kihúzod.
De akad egy nagyobb talány. Lerázod vagy lenyalod?
Folyamatosan a szemedbe néz a csaj, aztán odamegy és megfogja a tálat:
"Amúgy sem ízlett annyira."
A konyhába viszi és hallani, ahogy a mosogatóba vágja.
Újra vesztesnek érzed magad,
mert nincs szezonja az avokádónak és benne lehetett 400 dolcsiba.
Nem vagy vesztes, de nem veszed észre,
ha 20 perc késéssel érkezel,
hogy a guacamole már 40 perce az asztalon ül, szobahőmérsékleten,
és tök sima lesz. Utána bármivel ki lehet szedni a tálból.
Reményekkel és álmokkal is a szádba emelheted.
Ezt nem tudjátok, mert nem vagytok szakácsok.
Én sem vagyok az, de rajongok a kajáért.
Nem vagy vesztes, ha nem fogadod el az ingyen dolgokat.
Én nem szoktam elfogadni őket, de manapság az influenszerek idejét éljük.
Ez egy foglalkozás, ami ingyen szarokkal jár.
Nem sokan szokták ingyen dolgokra azt mondani, hogy: "Köszi, nem kell!"
Hacsak nem egy szórólapról van szó.
Nekem mindig ajánlanak valamit, de nemet mondunk rájuk. Főleg a repülőn.
"Szeretne a kijárathoz ülni?"
Az első osztályt nem ajánlják, csak ezt. "Nem kérem."
Hátul tíz ember mondja, hogy: "Nemet mondott rá?"
Olyan dühösek az emberek, amikor lemondok róla.
Százhatvan centis vagyok. A térdem sosem ér hozzá más üléshez.
Szinte csak egy törzs vagyok.
Egyes légitársaságnál még a lábam sem ér le.
Nekem nincs szükségem rá. Amúgy sem vagyok kiképezve, hogy ott üljek.
Nem tudom, hol tanulnak ezek a légi kurvák, de én nem jártam ott.
Szerintem nem elég, ha csak ennyit mondanak felszállás előtt:
"Elolvasta a laminált A4-es lapot?"
"Nem olvastam el, mert képek vannak rajta.
A képet nem olvassuk, nézzük.
Szóval képzettebb vagyok, mint ön?
Én vezetem ezt a járatot?
Én csak a nasiért vagyok itt. Felőlem a vécé mellé is tehet."
Nem vagy lúzer. Akkor sem vagy az, ha reggel hétkor felkelsz és azt mondod:
"Ez egy szar nap lesz."
Ismered magad. Nem kell eltelnie a napnak, hogy tudd, szar lesz.
Néha már akkor tudod, ha felkelsz. "Ez egy szar nap lesz."
Ha reggel hétkor úgy kelsz, hogy:
"Bassza meg, délután háromra tök részeg leszek."
Csináld!
Csináld. Foglalkozz magaddal. Ennyit érdemelsz.
Nyilván, ha az utóbbi 15 évben minden reggel ezt a döntést hoztad,
akkor bajod van.
De ha másfél-két évente történik meg, akkor csak csináld!
Társadalmilag elfogadott, ha délben iszol, de az nem, ha reggel. Miért?
Ha felhív egy barátod reggel hétkor... Ami fura, de ha azt kérdi:
- "Szia! Mit csinálsz?" - "Bontottam egy bort."
Azt hiszik, elment az eszed.
De ha délben hív és megkérdi:
- "Szia, mit csinálsz?" - "Borozok."
"Valahol biztosan dél van..."
"Itt is az van, Cara."
Nem tudom, miért stresszeljük ennyire magunkat pár kibaszott óra miatt.
Annyiszor előfordult már, hogy felkeltem, fogtam a dobozos bort,
a konyhapultra tettem és nézegettem.
"Vágjam csapra, hogy lélegezzen, vagy..."
Mert ez a legnehezebb a dobozos borral. Ki kell húzni belőle a csapot,
és mindig mélyen benne van a dobozban.
Olyan mélyre kell nyúlni, hogy azt hiszem, egy tehenészetnél dolgozom.
"Már érzem a patát!"
Kiveszed a csapot és a lyuk minden alkalommal arrafelé néz.
Meg kell rázni az egészet, hogy a csap a helyére csússzon.
Pár embert elvesztettem a "dobozos bor" kifejezésnél.
"Dobozos bor, baszki?"
Nem érdekel, hogy jelenleg hogy álltok pénzügyileg,
de volt idő, amikor mindenki a dobozos bort itta.
Bizony.
Páran biztos mondják, hogy: "Én soha."
Dehogynem.
Ha vannak tróger barátaid, akkor próbáltad már.
Imádok szórakoztatni. Mindig jönnek hozzám vendégek.
Mindig megkérdezik, mit hozzanak, mire én. "Csak magatokat, drágám!"
Le szoktam mosni régi boros palackokról a címkét,
és megtöltöm őket dobozos borral.
Aggodalomra semmi ok, rozét is tudok keverni.
Mindent tudok, vili?
Az évek során soha senki sem állt még nekem azzal, hogy:
"Elnézést! Mi a fészkes fenét iszunk ma?"
Általában azt kérdezik: "A mindenit! Hol vetted?"
Mindig azt mondom, "Más országokban." Ebből azt feltételezik...
hogy messziről van, de igazából az italboltból.
Másnap reggel rájönnek.
Mert egy dobozos borral töltött este után az a másnaposság kurvára más,
egy jó boros másnaposságtól.
Egy jó bor után felébredsz,
majd így csinálsz a másnaposságtól...
Az a 2009-es Central Otago...
Az a pinot noir finomság fél négyre meg fog kínozni.
De tudod, hogy a dobozos bor után ha felébredsz, így csinálsz:
"A Sátán megbaszta a koponyámat az éjjel.
És hatalmas farka van."
Nem vagy lúzer. A dobozos bor jó az egész családnak.
Ha megiszod, utána az üres dobozt odaadod a macskának.
Felfújod a zsákot, ami jó a gyerekeknek. Te leszel tőle az év anyja, baszki.
Bizony.
Nem vagy lúzer...
ha elmész anyádékhoz, lakmározol egy nagyot,
kapsz repetát, desszertet...
A maradékot zacskóba csomagolja, mert a műanyag tálát nem bízza rád.
Így egy spagettivel teli műanyag zacskóval kell utaznod a kocsiban.
"Csak nem fogok karambolozni, mert ezt nehéz lenne megmagyarázni."
Tele vagy, de még beugrasz a boltba venni egy új szerszámövet.
Amint kiszállsz a kocsiból, megérzed.
Érzed a kolbászszagot. "Ez az!"
Mint amikor felszállsz a repülőre egy ínyenc vacsi után, éhesen.
De itt tele voltam.
De ha meghallod a kajás furgon hangját, pánikba esel.
Pánikba esel. "Csirke!"
Ez van, amikor kiszállsz a kocsidból a vaskereskedés előtt.
"Ez az!"
Mintha nem a kaja miatt lennél ott. Ne szórakozzunk. Az nem jó kaja.
Tudod, hogy a kolbászok lényegében vegánok.
Faforgácsból és kecskenyálból készülnek, amihez a kecske adományozta a nyálát.
Ránézett és azt mondta: "Ezt nem eszem meg."
De annyi örömöt látni ott. Nézed az embereket, akik mindig boldogak.
Nem mindenki térne oda vissza a kurva kolbászokért.
Ezt látni rajtuk...
"Nekem kell ez az öröm!"
Keresel egy aranyérmét a kocsidban, odamész, odaadod nekik,
aztán kinyitod a kezed.
Nem sokszor mehetsz oda felnőttként egy másik felnőtthöz, azt mondván:
"Kaját kérek rá!
Már van egy zacskó spagetti a kocsimban."
Aztán fognak egy szalvétát, a kezedre rakják, aztán...
életed legvékonyabb kenyérszeletét megkapod.
Mi otthon azt varázskenyérnek hívjuk, mert lehetetlen bármit is rákenni.
Meg lehet próbálni...
de a közepe egyből kiesik.
Meg sem lehet találni. Eltűnik. Csak a kenyérszelet fura kerete marad meg.
Adnak egy szalvétát, a varázskenyeret, egy kis sült hagymát mellé...
aztán a kolbászt és paradicsomszószt a tetejére.
Ami paradicsomot sosem látott. Még világít is a sötétben.
A kaja a kezedben van. Egy profi tipp: jobban jártok,
ha behajlítjátok az egészet.
Valahogy így kell fognotok,
mert ha laposan tartod, akkor nagyon nehéz megenni.
Laposan enni elég nagy kihívás.
De amint betekered, kész a kaja.
Aztán bemész a vaskereskedésbe és hozzád hasonlókat keresel.
Más, kolbászos embereket. Amikor meglátod őket, ezt csinálod...
"Ugyanolyan döntéseket hozunk.
Itt vagyunk és ugyanazt esszük.
Én is szerszámövet keresek."
Elkezded enni,
aztán egy varázslatos dolog történik, amint elsétálsz onnan.
A hagyma jéghideg lesz.
De a kolbász felmelegszik.
Szerintem a ragasztó miatt, ami összetartja.
Ezért óvatosan kell falatozni. A fogaddal nézed meg, mint egy krumplit.
Hogy kapj közben levegőt. Levegőt kell juttatni rá.
Szóval fogazni kell, mint az első szopásnál.
Sétálsz a boltban, a felét megetted,
mire észreveszed, hogy a szalvétát is eszed.
Nem vagy lúzer. Abban vannak a tápanyagok.
De aztán...
Valaki röfögve nevet? De király!
Tök jó, hogy mindenki mutogat rá.
Mintha a székére szart volna.
Iszok egy kis vizet.
Néha idejövök majd még inni.
Akárhányszor iszok egyet, a ruhatáros nő ezt csinálja...
hátha leöntöm a csöcseimet.
Aki ismer, tudja, hogy képes vagyok rá.
Nem ezt a felsőt kellett volna ma felvennem, de...
volt egy fekete felsőm.
Csak úgy fél kiló csirke került rá.
Szóval igen, döntéseket hoztunk.
Én azt a foltos felsőt akartam felvenni,
mert igazából mindig úgy lehet engem látni.
Nagyon ritkán van az, hogy nem eszem le magam valamivel.
A cickómon...
de kurvára nem engedték.
Jól van. Folytassuk!
Vannak dolgok, amikről azt hisszük, kurva jól állnak, közben nem.
Mint a tangák.
Szandálok.
Strandpapucsok.
Tanga papucsok.
Dél-Afrikában így hívják őket.
Tudjátok, sosem lesz világbéke...
ameddig nem találunk egy egységes nevet nekik.
A világon mindenhol máshogy hívják.
Ha most elrepültök egy új helyre, leszálltok és elmentek egy boltba:
"Elnézést! Ilyen nyári papucsot keresek.
Ami bemegy a lábujjak közé."
"Tudom, mit keres. A neve:"
Meg sem kérdezzük, mi a faszért hívják így.
Csak annyit mondunk: "Igen. Kellene egy kék...
Az a gond velük, hogy nincs hozzájuk használati utasítás.
Pedig kellene.
Sosem volt olyanom. Egy dél-afrikai farmon nőttem fel,
ahol kígyók meg skorpiók voltak. Ott nem lehet olyat hordani.
A harmincas éveim közepe körül vettem meg az első párt.
Tizenhárom éve Új-Zélandon. Senki sem állított meg.
Amikor megvettem, senki sem mondta:
"Figyeljen... használt már ilyet?"
- "Nem, még nem." - "Akkor jöjjön!
Szeretném elmondani,
hogy ha egy csepp nedvesség valahogy belekerül... maga halott ember.
Ja, és ha egy csepp nedvesség éri a külsejét... akkor is meghal.
És egy pillanatig se higgye, hogy futhat benne...
a kocsijától, egy nagy viharban...
be a plázába... ami le van csempézve.
Mert akár felkészült rá fizikailag, akár nem, kurvára spárgázni fog bennük."
Mire te: "Oké, rendben."
"És még valami. Tudnia kell, hogy ezekben...
csak előrefelé lehet mozogni.
Egyirányúaknak hívjuk őket..
Ha oldalra akar lépni bennük... meghal.
És ne lépjen hátra sem! A bácsikám megpróbálta, már halott."
Nagyon bonyolult lábbelik.
Figyelmeztetés kellene hozzájuk és valaki, aki egy hétig betanít rá.
Vettem egy párat és a nejemmel elvittük a két gyereket Fieldingbe, ahová valósi.
Ez egy kis farm-közösség Új-Zéland északi szigetén.
Nem annyira izgalmas, ahogy ez a néző jelezte.
Fél órán át semmi sem történik ott, ami általában egy órán át tart.
Elvettük a gyerekeinket, körbevezettük őket,
amivel két perc alatt végeztünk és...
Visszakötöttem a kétéves gyereket a kocsiba.
Visszaraktam a beoltott kis seggét.
És elfelejtettem, hogy ez a halálpapucs van rajtam.
A gyerek bekötése után oldalra kell lépni, hogy bezárhasd az ajtót,
mert túl gyengék ahhoz, hogy maguknak bezárják.
De amint oldalra léptem, a testem így reagált:
"Rendben, akkor most...
ideje, hogy földet fogj!
Seggre fogsz ülni."
Mire az agyam: "Ezt nem állíthatom meg.
Magadra maradtál."
Olyan lassan kezdtem esni,
hogy időm volt átpakolni a zsebeimből.
Átraktam a táskámat is. Mindent megcsináltam.
Szépen, nyugodtan.
Olyan lassan estem, hogy a nejem körbeért a kocsin és azt mondta:
"Mit csinálsz?"
Mire én: "Épp elesek."
Elővette a telefonját, lőtt pár képet és elküldte a barátainknak WhatsAppon.
Aznap valami értékeset tanultam.
Azt, hogy elértem azt a kor/súly határt, amikor már nem tudok elesni.
Zuhantam.
Nem tudhatod, mikor történik meg veled.
Öt éve a barátaim megkérdezték volna, hogy be vagyok-e rúgva.
Most ilyen aggódó szmájlikat kapok...
"Jól vagy? Úgy hallottam, zuhantál egyet."
"Nem, csak elfelejtettem, hogy a halálpapucs van rajtam."
Egy másik dolog, amiről azt hisszük, menő, de közben nem, az a pufi dzseki.
És különösen...
különösen Melbourne-ben. Itt nagyon bírják a pufi dzsekiket.
A mai időjárást enyhének mondanám.
Ha valaki könnyen megérzi a hideget, annak ajánlom a hosszú ujjú pólót.
Tudjátok, mit láttam ma? Két nő ment el mellettem pufi dzsekiben,
ami a lábszárukig leért.
Becipzározva.
Eléggé merész vállalkozás azt becipzározni.
Előfordul, hogy mész haza, tele a kezed és nem akarsz megfázni.
Ha becipzározod, az azt sugallja másoknak, hogy: "Kurvára fázok!"
Megláttam őket és arra gondoltam: "Ti mit hallottatok?"
Őszintén szólva, nem lenne látványos, ha háromkor hirtelen...
hatalmas hóvihar lenne és a nyakunkig érne a hó?
És ez a két ribanc azt mondaná: "Mi kurvára tudtuk."
Azokat az Antarktiszra tervezték, hogy ne fagyjanak meg az emberek.
Például, ha van serpa kollégátok, akkor vegyetek magatoknak.
De ha a munkatársad Brian, aki egy teát sem tud meginni, akkor nem kell.
Ne hordj sok réteget! Elég egy kardigán és egy sál.
Megleszel.
Tök zavarban vagyok,
mert ha Ausztráliába jövök, mindig egyenesen a hotelbe megyek.
Ott van légkondi.
Aztán gondolok egyet és elmegyek sétálni, mert érdekel az időjárás.
Aztán az ablakon át nézed az utcán az embereket és azt mondod: "Igen...
ezt nem lehet megmondani."
Mert az emberek kétharmada pufi dzsekit hord...
rövidnadrággal és halálpapuccsal.
"Mi van velük? Havazásra készülnek, vagy krikettezni?"
Napi szinten csinálunk hülyeségeket. Ettől nem leszel lúzer.
Ha nehéz életed van, attól nem leszel vesztes.
Az igazi vesztesek azok, akik a neten támadnak olyan emberekre,
akik nem tehetnek a helyzetükről. Ha van itt valaki, aki támadott másra
a kinézete miatt: "Mi a fasz bajod van?"
Egyszer az Olimpián egy nő aranyérmet szerzett.
Elolvastam a cikket és örültem neki.
Aztán elborult az agyam és elolvastam a kommenteket.
Ha el akarjátok veszteni az emberiségbe fektetett reményt, olvassatok kommenteket!
Az első kommentelő ezt írta: "Ügyes volt, de olyan ronda szegény."
Megnéztem a fickó profilját és ő sem volt egy matyó hímzés.
Hacsak nem hímezte ki valaki.
Ehhez magabiztosság kell.
Ha valaki kinézetét cikized, legyél kurva dögös.
Ne átlagos kinézetű. Hanem kibaszottul dögös.
Ha egy olyan profilt megnézel, azt mondod: "Oké, jogos."
Nem értem az ilyen támadásokat. Senki sem tehet a kinézetéről.
Ha tehetnénk róla, dögösek lennénk.
Én annyira gyönyörű lennék, hogy rám sem tudnátok nézni.
Nem kellene senkinek bemutatnia.
Tudnátok, hogy jövök, mert a pasik elmennének.
Bizony.
"Úristen, jön, mert mindjárt elmegyek!"
Ha gondod van valaki kinézetével, keresd fel az apjukat Facebookon:
"Hé, tesó, mi történt?"
Vagy ott a szexuális beállítottság. Arról sem mi döntünk.
Úristen! Ezt nem tudtátok?
Én meg azt gondoltam: "Baszki, ez a közönség...
ez a közönség meg fog törni azzal, hogy igenis mi döntünk róla."
"Mi a Baptista Egyházból jöttünk, és...
erről te döntesz és rossz döntést hoztál. Most megfogdosunk"
A szexualitásról nem döntünk.
Ha dönthetnénk, nem maradna heteró nő a Földön.
Nem akarom megsérteni a férfiakat. Nem. Imádom őket,
de láttátok már a golyóitokat?
Az nem nagy pozitívum rajtatok..
Ízlés kell hozzájuk.
Ha lehetne dönteni a szexualitásról,
és egy nő besétálna valahová, ahol van egy pucér férfi, azt mondná: "Ó...
Inkább keresek egy puncit.
Magadra hagylak."
Tudjátok, milyen nehéz elmagyarázni egy vérbeli leszbinek, milyenek a golyók?
Tudjátok, milyen a vérbeli leszbi?
Elmondom. Ő egy olyan meleg személy, aki ellenkező neművel még nem szexelt.
Csak a saját nemével szexelt, ahogy azt Isten is akarta.
A meleg srácok is lehetnek vérbeli melegek.
Akik ellenkező neműekkel nem szexeltek, illetve császármetszéssel születtek.
Akik a születésükkor is azt mondták: "Bassza meg, ne!
A napfénytetőn vegyetek ki!"
Szóval...
nehéz elmagyarázni egy vérbeli leszbinek, milyenek a golyók.
Mert én láttam anno egyet-kettőt.
"Lényegében olyanok, mint...
mint... két rohadt kiwi...
amiket régi teafilterekkel kereszteztek és az évek során egyre hosszabbra nyúlnak."
Csodálatos közönség voltatok! Köszönöm, hogy itt lehettem!
Köszönöm, Melbourne!
A feliratot fordította: Balla Zsolt