Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Gi lyd fra dere, og ta vel imot Urzila Carlson!
Dere, altså!
Ser dere? Det er derfor...
Derfor elsker folk Australia.
Dere er helt forbanna gærne!
Før vi begynner må jeg dele noe med dere.
Av og til sender publikum gaver til meg.
Ikke dette publikumet.
Av og til gir publikum meg gaver.
De gir det til dørvakten, de tar det med bak scenen, og jeg må åpne den.
Fordi jeg har ikke et følge som reiser med meg,
for jeg er ikke Adele.
Jeg vet ikke hva folk ser for seg.
Jeg gikk hit i kveld. Fem kvartaler.
Du vet når du tenker: "Bare fem kvartaler, jeg går."
Tre kvartaler senere tenker du:
"Faen, skulle tatt en Uber."
Så tenker du: "For sent å ta Uber for to kvartaler. Da tror de jeg er lat."
Du vil ikke få to stjerner for latskap.
Da må du late som du halter.
"Jeg tråkket over."
Jeg får en gave på et show i Auckland.
En dame gir en gave til dørvakten, som gir den til meg.
Jeg åpnet den, men den så tvilsom ut. Pakket i kraftpapir,
og surret med hyssing.
Ikke fancy hyssing man kjøper til jul.
Som fra svigersøsteren din.
Hun som lager så jævla fancy pakker.
Du tenker bare: "Kul deg ned.
Vi vet at det er badesalt."
Herregud, hun bruker 45 dollar
på å pakke inn en gave til to dollar.
Og vi har ikke badekar!
Ikke sånn hyssing, bare en gammel skolisse.
Du vet det er suspekt når vakten sparker opp døra,
hiver inn gaven, sier den er til deg, og stikker av.
Jeg så på gaven, og ristet den.
Ikke noe pulver kom ut, og den tikket ikke.
"Jeg får vel åpne, da." Jeg åpnet gaven,
og noen hadde sendt en menskopp.
En ny en, men en menskopp.
For de som ikke vet hva en menskopp er,
jenter, kan jeg be dere om å snu dere mot menn rundt dere,
og forklar hva en menskopp er slik at jeg slipper.
Snakk dere mellom.
Vet du ikke, spør noen bak deg. De vet det.
Hva foregår der oppe?
En dame bak i salen gjør sånn...
Vet ikke hva du beskriver,
men jeg tror du gjør det feil.
For de som ikke vet hva en menskopp er, er det kort sagt
en Tupperware-bolle for dåsa.
Du tar den fram når Tante Rød er på besøk, er du med?
Jeg visste med en gang jeg fikk gaven at jeg lå tynt an.
Jeg har et spørrende sinn,
og jeg visste at jeg kom til å prøve den.
Jeg skal ikke gå i detalj,
men la meg bare si at det ikke er min greie.
Du vet når du tømmer oppvaskmaskina?
Jenter, snu dere mot menn rundt dere og forklar hva jeg mener.
Du vet når du tar ut av maskina, og du tar ut ungenes plastboller og kopper
og tar deg ikke tid til å tørke hver kopp?
Du bare tar dem ut, stabler dem sammen, og dagen etter
må du mate barna med de samme bollene.
Du tar dem ut, og bare...
Sånn var det.
Så det er ikke min greie.
Jeg reiser mye, oppmot 300 dager i året.
Når jeg er hjemme i Auckland, er jeg alltid innom fastlegen
for en kjapp sjekk av hele greia.
Fra topp til tå, hodelus til inngrodde tånegler, og alt imellom.
De sjekker puppene, tar celleprøve...
Du får til og med influensavaksine, fordi vitenskap...
Jeg sier ikke hvordan du skal leve, jeg sier det bare.
Vi vaksinerer fordi vi forstår ord og dritt.
Jeg vet at noen her kanskje er imot vaksinering.
På showet i Auckland reiste 13 stykker seg og gikk ut.
Hele salen ropte:
Som om vi skulle slåss eller noe. Jeg bare:
"La dem være, de har syke barn hjemme."
Uansett, jeg går til legen, hun gjør det hun kan,
og lar sykepleieren ta over.
Vår sykepleier, Barb, pensjonerte seg for to år siden.
Det er bra,
fordi hun var to år yngre enn Jesus.
Jeg kritiserer ikke, men de to siste årene
fikk jeg en prostatasjekk.
Jeg hatet det ikke.
Derfor dro jeg tilbake året etter.
Jeg kom inn, og det var en ny pleier, Maniah.
Jeg så på henne og sa hei. Hun er en herlig dame i 50-årene.
Jeg så meg rundt etter kjortelen,
for man må ha på en kjortel med åpning foran,
fordi de skal jobbe på underholdningsseksjonen din.
For min egen del er jeg ikke glad i kjortlene,
fordi de lukker seg aldri skikkelig.
Jeg har hatt et par store julefeiringer i min tid.
Jeg ser ikke på meg selv som feit, men jeg har absolutt...
Jeg er noen måltid i forkant, og på etterskudd med driting.
Og du må ikke være personlig trener for å vite at om de to ikke er i balanse,
når du aldri idealvekten din.
Men jeg ser ikke kjortelen, og Maniah sier:
"Nei, jeg bruker en lavalava."
Jeg tenkte: "Bra, det er som en sarong. Jeg får en celleprøve,
og en kulturell opplevelse. Herlig."
Jeg tar lavalavaen, venter til hun går, og lukker forhenget
så jeg kan kle av meg og ta det på.
Hun lukker forhenget.
Men hun blir der inne.
Der og da
valgte jeg å si nei til lavalavaen.
Hun slenger den på skrivebordet,
og jeg kler av meg og legger meg på bordet.
Prosedyren for en celleprøve er at du, pasienten,
må stirre i veggen.
Og hun, sykepleieren,
må se på en flekk på forhenget der borte.
Men aldri
skal det opprettes øyekontakt.
Hun setter i gang,
og jeg føler at hun romsterer rundt.
Det vil man ikke føle hos legen.
Du vil ha en stø hånd.
Du vil at de skal vite hvor landet ligger.
Jeg følte at hun romsterte rundt, og jeg vet ikke når jeg bør gripe inn.
Når burde jeg si:
"Trenger du hjelp?"
Det er for kleint.
Eller skal jeg være taus, og styre hånden hennes inn?
Ja, det blir for mye.
Jeg slapp å gjøre noe,
for hun spurte om noe så fjernt
at jeg måtte tenke et øyeblikk. Hun sa:
"Er du fortsatt jomfru?"
Og jeg sa:
"Hva sa du?"
Jeg sa: "Å, nei,
jeg har hatt sex mye."
Hun sa: "Hm.
Ok."
Så gikk hun ut.
Der og da
angret jeg på at jeg avsto fra lavalavaen.
Jeg lå på senga
som en frossen kylling i butikken...
...redd for at noen skulle komme inn.
Men nei, hun kom fort tilbake med et mindre spekulum.
Hun prøvde igjen, og sa:
"Jeg må spørre en gang til."
"Sikker på at du har hatt sex?"
Jeg sa: "Ja!
Jeg er gift, kona mi venter utenfor."
Hun sa: "Å ja!
Nå skjønner jeg."
Hun sa: "Har du hatt sex med en mann?"
Jeg sa: "Ja, jeg vet hva skuffelse er."
Hun sa: "Jeg spør bare fordi
du har den minste vaginaen jeg noen gang har jobbet med."
Jeg sa: "Å, faen!"
Jeg viste henne veien, hun tok prøven,
jeg kledde på meg, gikk ut og sa: "Kom, kjære!"
Til kona mi, ikke en fremmed.
Vi gikk inn, og jeg sa:
"Søster Maniah må si deg noe om min...
underholdningsseksjon."
Maniah så på henne og sa:
"Om jeg skulle beskrive hennes vagina med ett ord,
må det bli 'nett'."
Kona mi snur seg mot meg og sier:
"Du kan ikke si dette på scenen!"
Jeg sa: "Kjerring! En helsearbeider sa at noe på kroppen min er 'nett'.
Det skal jeg faen meg si til alle!"
Men det forklarer jo menskoppen.
Jeg trengte et fingerbøl.
Showet heter "Loser". Jeg skrev det fordi jeg var så forvirret.
Det er alltid så negativt å miste noe.
Nøkler, forstanden, sin far...
Det er negativt.
Men om du mister noen kilo, er det positivt.
Det forstår jeg ikke. Mister du en halv kilo,
får du applaus av fremmede.
Går du ut på gata og sier du gikk ned en halvkilo, sier folk: "Godt gjort!"
Det forstår jeg ikke. Om du virkelig elsker noen, si: "Jeg er så glad i deg.
Skulle ønske det var 50 kilo til av deg."
Alt annet man elsker, vil man ha mer av.
Elsker du kake? "Faen, gi meg mer kake!"
Elsker du penger? "Gi meg mer penger!"
"Jeg elsker deg. Mindre av det."
Det gir ikke mening!
Jeg vet jeg bør gå litt ned i vekt.
Men jeg vil være forsiktig.
Jeg vil bare gå ned nok
til at jeg kan spise offentlig.
Jeg vil bare kunne spise pai offentlig.
Du vet at om du er litt rund,
vet du at du ikke kan spise offentlig.
Du blir bedømt.
Selv om det er en feiringspai.
Selv om fedmeoperasjonen var vellykket...
...og for å feire, går du på BP-stasjonen for en pai.
De har best pai, det er det navnet står for.
Du drar dit,
tar en pai, og spiser den utenfor.
"Nam nam, 80 kilo vekk."
Du vet at en kødd vil kjøre forbi og rope:
"Hvem spiste opp alle paiene?"
Og du må si: "Det var meg."
Jeg vet jeg må gå ned litt,
men må passe på å ikke gå ned for mye,
og ende i pornobransjen.
For det er det reell sjanse for.
Om du er fin... Som dere, ordentlig fine,
dere er et vakkert par.
Trener dere sammen?
-Ja. -Klart det.
Jeg gjør ikke narr av at dere er trent,
men dere er et fint par, estetisk. Fine å se på.
Om dere kom bort til meg på en bar
og ba meg med på trekant, hadde jeg blitt med.
Og ikke bare for å hode kameraet. Jeg hadde gitt alt.
Jeg hadde gått så langt at dere hadde blitt imponert.
Halvveis inne i det,
over min nakne rumpe, hadde dere tatt en "high five".
"Her traff vi faen meg blink!"
For man på passe på. Er du vakker, kan man begynne med porno.
Dere andre er trygge.
Dere vet jo at om du er i et godt forhold,
og har et bra sexliv,
vil en av dere før eller siden si:
"Vi bør filme oss selv.
Du vet, mens vi..."
Og det skjer. Om du tenker: "Ikke vi,"
holder nok partneren din på allerede.
Du kan like godt involvere deg.
Det fins en pornosjanger om de som ikke er med i porno, så slå deg løs.
Så sier du: "Ok, greit."
Du setter mobilen et eller annet sted i rommet.
Så setter dere i gang, for full maskin.
Du gjør ditt ypperste, for du vet at det blir filmet.
Etterpå sier du:
"Ok, hent den."
Han ruller av deg, og henter den.
Når han kommer tilbake, gleder du deg litt.
"Dette blir bra.
Dette blir fantastisk.
Jeg elsker deg."
Så trykker du på play.
"Hvorfor er rumpehullet mitt så mørkt?
Hvorfor er det så hårete?
Ser ut som en tarantell som kryper ut av en hule!"
Du får se kroppen fra en ukjent vinkel.
Midt i en aktivitet du ikke ser reflektert i et butikkvindu.
Du får se ting på kroppen din som du normalt ikke ser.
Du ser det og sier:
"Har jeg en brystvorte på ryggen?"
Og partneren din er uanfektet. Han sier: "Ja.
Jeg trodde du visste det."
"Nei! Når det er kaldt,
tror jeg det er en merkelapp på genseren!"
Han sier:
"Nei, og når det er varmt, gjør den en snodig Barbiemunn-greie."
Opptaket ser unaturlig ut.
Din bleikfeite, hvite kropp,
som pløyer i høyt tempo....
...inn i en annen bleikfeit, hvit kropp.
De møtes bryskt på midten.
Det høres ikke godt ut engang.
I øyeblikkets hete hører du ingenting.
Men når det er stille, og du ser din hvite kropp
med den ekstra brystvorten på en liten skjerm,
hører du bare...
"Hva er den lyden?
Det er ballene dine på magen min!"
Du ser det og sier:
"Hvorfor knuller jeg deg?
Hvorfor knuller du meg?
Det gjør vi faen ikke igjen."
Så sier du: "Slett den."
Han sier: "Jeg skal det."
"Nei, gjør det nå, for faen!"
Han sletter den.
Du dobbeltsjekker at den er slettet fra "Nylig slettet".
Paret tar så telefonen med seg,
går ut i vedskjulet...
Tar en hammer...
Knuser den til støv.
Tar en børste.
Opp i en liten plastpose.
Du kjører landet på langs, og ved hvert offentlige toalett stopper du
og kaster litt av støvet i doen.
Så spyler du ned.
I tilfelle et IT-geni snart kryper ut av sin mor...
...setter faenskapet sammen, og deler den med verden.
Vi er forsiktige.
Men dere to...
Ikke dere to.
Dere sier: "Vi filmer det."
"Ja, ok.
Jeg må bare ha på fuktighetskrem."
Dere setter opp mobilen. Etterpå sier du: "Hent den."
Han bare: "Ja, null problem."
Trenger ikke gå ut av senga engang, yogaen har gitt resultater.
Der fikk jeg faktisk vondt i ryggen.
Lege!
Dere tar mobilen.
"La oss se.
Dette blir bra."
"Jeg elsker meg."
Dere trykker på play.
"Ja, se på det!
Se på det!"
"I helvete!
Godt vi tok den 2-for-1 analblekingen."
"Vi ser fantastiske ut!
Vi må kjøpe en lysrigg!"
"Dette er flott arbeid."
"Vent, min beste bit kommer nå.
Avstigningen."
Du tar en full, trippel baklengs...
Jeg er dårlig på sportsprat.
"Full spagat på pikken min. Herlig."
Du sier: "Lagre den.
Lagre den. Vi ser fenomenale ut!"
Du sier: "Vi ser den i morgen, etter pilates."
Kvelden etter kommer dere tilbake fra pilates, og er helt...
"Du vet at jeg blir fleksibel og tent. Vi ser på den."
Dere ser den igjen. "Faen, så fine vi er!
Vi sparer på den.
Vi ser den i morgen kveld, etter spinningen.
Du vet hvordan jeg blir etter spinning.
Når perineumet mitt fortsatt dirrer."
Jeg antar at det er det som skjer, jeg vet ikke.
Jeg sykler ikke. Jeg er voksen, med bil.
Dere ser den igjen og sier:
"Vi er så fine.
Det er synd om bare vi får se den.
Vi bør laste den opp."
Dere laster den opp på Pornhub, og vi sitter og runker til dere.
Fordi vi puler ikke hverandre lenger.
Så bli stygge eller feite, ellers ender det i porno.
Du vet at din far finner det.
Ja.
Din mor vil ikke skjønne noe.
Altså...
Du har ikke levd som voksen før du er hos foreldrene dine på søndagsmiddag,
din mor er på kjøkkenet, du ser på tv med din far...
Din mor stikker hodet ut og sier: "Hei!
Kan du se på datamaskinen? Den har slettet loggen igjen."
Du ser på din far og sier: "For en jævel!
Husker ikke Facebook-passordet, men du kan slette nettleserloggen?"
Han sier: "Jeg kan se på det senere."
Ja, det tipper jeg faen meg...
Uansett, jeg må gå ned i vekt.
Jeg har panikk alt, for min størrelse...
Når nyhetene snakker om fedmeepidemien i Australia,
kan jeg være en av rumpene de viser.
Dere vet hva jeg mener. I starten sier de:
"Vi har en dietetiker her.
Fedmeepidemien i Australia..."
Du tenker: "Å nei,
hvor filmet de i dag?"
Ser du et område du var i, tenker du:
"Nei! Faen ta dere!"
For der går du i joggebuksene dine...
Jeg ser feite folk gå med korte steg, og tenker:
"Hva faen driver du med? Lange steg, din jævel!"
Har dere sett showet The Biggest Loser?
Da de kom på det konseptet,
var det ikke en feit person i mils omkrets.
Da hadde det vært et helt annet show.
Da de kom på konseptet, satt de i et møterom,
i yogabuksene sine, og sa:
"Vi har 200 millioner dollar, hva skal vi lage?"
Karen i markedsføring sa:
"Hva om vi tar 12 feite folk,
sender dem på slankeleir,
gir dem seks gulrotstenger per dag,
og noen sinte personlige trenere."
Som om noen av dem ikke er det.
"Vi gir dem sinte personlige trenere, som kjefter og får dem til å trene
til de kaster opp gulrotstengene."
Og alle sier: "Ok."
Selv om det var en tjukkas i rommet,
hadde de sagt: "Strengt, men severdig."
Dere har sett det.
Så sier de: "Ok, Karen, og så?"
"Så måler vi framgangen.
En gang i uka veier vi dem,
i fine, små antrekk.
Og bak dem,
i store, røde LED-lys som de ikke ser,
ser vi hva de veide før, hva de veier nå,
BMI-en og sædkvaliteten.
Slik bedømmer vi dem."
Om det var en tjukkas i rommet, hadde de sagt stopp.
"Hold an et jævla sekund!"
"Hva slags fine antrekk snakker du om?"
Hun sier: "Å, jeg tenkte sykkelshorts og sports-bh."
"Nei."
Om du er mer enn to år gammel,
ser du ikke søt eller bra ut i det.
De eneste som får gå i sykkelshorts og sports-bh
er de under to år,
eller OL-deltakere.
Det er alt. I morgen, om du tar på deg sykkelshorts, tenk:
"Er jeg mer enn to år?"
Er svaret ja, spør deg selv:
"Er jeg med i OL?"
Er svaret nei, ta av deg de jævla buksene!
Vet du hva problemet med det antrekket er?
Særlig for eldre kvinner.
Jeg er midt i 40-åra. Vet du hva jeg sliter mest med hver dag?
Å få brystvortene i vater.
Når jeg står opp hver morgen og tar på bh,
er det som å løse to vanskelige Rubiks kuber.
Gi faen, stapp dem ned i buksene!
Men, Karen, du kan ikke stappe dem i buksene
om du ikke har noe i midten!
Det vil se ut som et kjøttfarget skjerf.
Feite folk liker ikke å veies.
Derfor hopper vi ikke i fallskjerm.
Pluss at det skremmer livet av den du tandemhopper med.
Før hoppet veier de deg.
Så skriver de vekta di på hånda di med tusj.
Jeg vil ikke si til folk tre dager etter hoppet:
"Å, nei, det er ikke et telefonnummer."
Var jeg sjef for The Biggest Loser, hadde det vært helt annerledes.
For det første, hvem som var med.
Jeg hadde sendt de folka som aldri sier takk.
Når du kjører, og slipper noen inn...
Ofte trengs det noen forsøk for å få dem inn i åpningen.
Og så kjører de inn.
Og du venter...
Men de kjører bare av gårde.
De tar åpningen og sier: "Min!"
Hva slags dyr oppfostret deg...
...som lar deg ta en åpning uten å løfte hånda,
for å takke den bak deg?
Det er alt som må til.
Takker du ikke den bak deg,
skaper du utrygge veier.
For nå må jeg ta en uvettig forbikjøring...
...for å ta tilbake min gode gjerning, fordi du ble oppdratt av dyr!
Som når du kjører opp til et gangfelt, du stopper og en annen bil stopper,
fotgjengeren går, takker han andre, og går rett forbi din bil.
"Hva er det her for noe?
Jeg gjør det samme som dem.
Hvor er min takk?"
Jeg syns at om de snart er forbi uten å løfte armen,
kjør på dem.
Ikke for å drepe, bare legg dem ned så du kan snakke med dem.
Hopp ut og si:
"Rolig, jeg er helsearbeider.
Jeg har en nett vagina."
Så sier du: "Si takk, rasshøl."
Alle de havner i min Biggest Loser-leir.
Eller når du er i lunsjrommet på jobb.
Du bare vil spise i fred. Så hører du...
Du snur deg, og der er han.
Du sier: "Herregud, Brian.
Kan du la tekoppen stå et øyeblikk,
så den avkjøles til en temperatur
hvor du bare kan drikke.
Så det ikke høres ut som du mistet overleppa i en voldsulykke.
Så nå krøller du underleppa som et sugerør,
for å suge teposen opp fra tekoppen!"
Brian havner i The Biggest Loser-leiren.
Eller den vi alle kjenner,
som aldri lar deg snakke ferdig.
Dere har vært venner i årevis, og dette er alt de har sett av deg.
Faen meg rett i Biggest Loser-leiren.
Og alle høyrevridde politikere som har sagt noe så jævla dumt
at du vil stange i en spiker.
De havner der. Dere kjenner typen.
De som ikke tåler et egg i panna
uten å prøve å slå ned en tenåring.
I leiren med deg!
Så gir vi dem utfordringer de ikke kan klare,
som å hindre en tjukk unge i å spise en kjeks.
Mislykkes de, gir vi dem papirkutt.
Jeg ble ikke oppdratt av dyr, jeg forstår at ikke alle er like.
Teslurperen er ikke på nivå med den høyrevridde politikeren.
Så vi kutter dem med ulike papirtykkelser.
Teslurperne og avbryterne
får 150 g/m2.
De som ikke sier takk i trafikken,
får 300 g/m2, blankt papir.
De høyrevridde politikerne
skjærer vi med røntgenbilder.
Så gnir vi chiliolje i sårene deres.
Ja, jeg har mye tid til grubling.
Det gjør jeg mens dere er på trening.
Folk sier: "Kan ikke tjukkaser lette på ræva?"
Fordi vi tenker på sånne ting.
Kanskje det er litt ekstremt.
Kanskje det er mer... Jeg syns bare at det fins større tapere
enn feite folk som vil ned i vekt.
Om du kjører sammen med en venn, og de kjører.
Det er å si til dem:
"Jeg stoler på deg med det viktigste jeg har. Livet mitt."
Uten det kan du jo ikke gjøre en dritt.
De begynner å kjøre, og siden det er Melbourne,
begynner det å regne.
De slår ikke på viskerne.
Ok, jeg skal ikke være slitsom.
Men du vet hvor viktig det er at du, passasjeren,
kan se hvor de kjører.
Ellers, hvordan vet du når du skal...
Du vil jo ikke si noe,
så du sklir litt nedover i setet.
Bare litt, for like over dashbordet, under viskerne,
er det en rar halvmåne du kan se gjennom.
Men så får du panikk, og tenker på puta du fikk av kona
med "Lev ditt beste liv" på, og du tenker:
"Faen, jeg vil leve mitt beste liv, og fortsette med det. Jeg må si noe."
"Sett på viskerne!"
Og de sier: "Helvete, jeg så ikke at det regnet."
"Du vet at du kjører, ikke sant?"
Og fordi det er Melbourne, slutter det å regne etter fem minutter.
De skrur ikke viskerne av!
Ikke bare har de noe foran øynene som sier:
"Nå driter du på draget, kompis."
Men det har et lydspor også.
Det blir så tørt at de tar et slags trippel-hopp.
På vei ned igjen er det...
Du er ikke trygg. Du må løsne beltet,
åpne døra og rulle ut.
De er større tapere enn deg.
Men med sosiale medier havner vi i situasjoner hvor vi føler oss som tapere.
Du ser andre ha fantastiske liv, fordi de har fantastiske filtre
og fantastisk pisspreik på sidene sine. Og du begynner å tro.
Selv om du vet at det er pisspreik,
og vet de har elendige liv. Men øynene dine sier:
"Det er bedre enn ditt."
Da føler du deg som en taper.
Du er ikke det. Om du kommer 20 minutter for tidlig på fest,
er du ikke en taper, du er smart.
For som regel er maten satt fram.
Maten står framme, og de gjør fortsatt klart.
Du kan involvere deg.
Bare si: "Fortsett, ikke tenk på meg."
Så ser du på bordet og tenker: "Guacamolen ser god ut.
Jeg tar en smak. Jeg skal teste den for henne.
Gi henne litt feedback om det trengs."
Du tar en potetgullbit.
Du er ikke dum, og vet du må gå sakte fram, sant?
Du har håndtert mat før.
"Bare rolig..."
Om potetgullbiten knekker...
Du blir så skuffet.
"Hvordan kan jeg være så gammel og ikke få til snacks?"
Nå sitter du i det. Du må få ut potetgullbiten før hun kommer.
Du vil ikke kødde til bordet før noen andre kommer.
Du tar en ny potetgullbit,
men du må ta en sterk en.
Du vet at de som er bøyd er strukturelt sterkere enn de andre.
Du tar en bøyd en. Og et tips, de har også mer smak, fordi de er...
Uansett.
Du tar potetgull.
Du vet, du er ikke dum.
Gå inn lavt og sakte.
Du vrir den rundt den første potetgullbiten. Ta en liten...
Ikke for nært, det kan påføre skade på...
Så du må bare...
Når den andre potetgullbiten knekker...
Da tviler du på alle avgjørelser du har tatt som voksen.
"Jeg bør ikke være alene."
Du vet du må få den ut før hun kommer.
Du har to potetgullbiter der.
Du tar ikke mer potetgull, du er ikke idiot.
Her må du lære av dine feil.
Hun må ikke komme ut og se to halvdøde potetgullbiter i guacamolen,
med en jævla vollgrav rundt.
Når du er to knoker nedi,
kommer hun ut og tar deg.
Som på skoleballet.
Og dere får øyekontakt.
Jeg elsker når det sakte går opp for noen.
Hånda mi er fortsatt i guacamolen.
Hun kommer ut, og ser deg i øynene.
Dere ser på hverandre.
Hun vet at hånda di er i guacamolen. Du vet at hånda di er i guacamolen.
Dere ser bare på hverandre, for dere vet ikke når
du bør ta hånda ut.
Jo før, jo bedre. Du tar den ut. Så kommer dilemmaet.
Knipse eller slikke?
Hun stirrer på deg, rett i øynene.
Hun ser på deg, tar skåla og sier:
"Jeg var ikke så fornøyd med den uansett."
Hun går på kjøkkenet, og du hører den treffe vasken.
Du føler deg dum, og tenker:
"Feil årstid for avokado. Det kostet henne 400 dollar."
Du er ikke en taper, men du innså ikke at om du kommer 20 minutter for sent,
har guacamolen stått ute i 40 minutter.
Den har sakte blitt romtemperert, og blitt glatt og fin.
Da kan du løfte ut litt med hva faen som helst!
Du kan løfte ut litt med håp og drømmer!
Det vet du ikke fordi du ikke er kokk.
Ikke jeg heller, men jeg er entusiast.
Du er ikke en taper om du sier nei til gratis ting.
Jeg takker nei til gratis ting ofte.
Men nå lever vi i en tid hvor det fins influensere,
som er en jobb som handler om
å få gratis dritt hver dag.
Det er uhørt når noen kommer og sier:
"Vil du ha noe gratis?" "Nei takk."
Med mindre det er et flygeblad eller noe.
Jeg blir tilbudt ting ofte, og sier nei takk.
Når jeg flyr, spør de: "Vil du sitte ved nødutgangen?"
Aldri på business, bare nødutgangen.
"Nei takk."
Ti personer bak meg sier:
"Sa hun nei til nødutgangen?"
De blir sinte når jeg sier nei.
"Jeg trenger det ikke."
Jeg er 160 cm.
Mine knær har aldri rørt et annet sete.
Jeg er for det meste overkropp også.
Med noen flyselskaper når jeg ikke gulvet.
Gi det til en som trenger det. Jeg er ikke trent nok til å sitte der.
Jeg vet ikke hvor disse lufthorene går på luftskole,
men jeg gikk ikke der.
Jeg syns ikke det er nok at de kommer før avgang og sier:
"Leste du det laminerte arket?"
Jeg bare: "Nei, fordi det er bare bilder.
Og man leser ikke bilder, man ser på dem.
Så er jeg bedre trent enn deg?
Er jeg sjef for flygningen nå?
Jeg vil bare ha snacks.
Sett meg nær doen, samme for meg."
Du er ikke en taper. Ikke om du våkner klokka sju og sier:
"I dag blir en ræva dag."
Du kjenner deg selv. Du må ikke oppleve dagen for å vite at den blir ræva.
Av og til vet du det før du åpner øynene. "Ja, i dag blir ræva."
Om du våkner klokka sju og sier:
"Faen heller, jeg skal være stupfull innen klokka tre."
Da gjør du det.
Det kalles selvpleie.
Pass på deg selv.
Skjønt, om det er valget du har tatt
de siste 15 årene hver morgen, da har du et problem.
Men én dag hver 18-24 måned kan du si: "I dag er dagen."
Hvorfor er det greit å drikke klokka 12,
men ikke klokka 07?
Om en venn ringer deg klokka 07...
Snodig, men om de ringer og sier:
"Hei, hva skjer?"
"Jeg tar et glass vin."
De vil tro du har gått fra vettet!
Men om de ringte klokka 12 og sa: "Hei, hva skjer?"
"Tar meg et glass vin."
De sier: "Klokka er vel 12 et sted!"
"Klokka er 12 her, Cara."
Hvorfor legger vi det presset på oss selv
på grunn av noen jævla timer?
Antall ganger jeg har stått opp, satt vinkartongen på kjøkkenbenken,
sett på den og tenkt:
"Skal jeg ta ut tuten og la den puste, eller..."
Det er vanskelig med kartongvin.
Du må åpne dekselet for å få ut tuten, og den er alltid langt bak i esken.
Du må så langt inn med hånda
at det er som å jobbe på gård.
"Jeg kjenner en hov!"
Du får ut tuten.
Hver bidige gang peker hullet opp dit.
Du må løfte opp posen for å få tuten ned...
Føles som noen falt av da jeg sa kartongvin.
Dere bare: "Jævla kartongvin?"
Samme for meg hvordan du ligger an økonomisk,
men en eller annen gang
har hver og en av oss drukket kartongvin!
Noen tenker kanskje: "Det har jeg aldri..."
Jo da!
Har du Bogan-venner, har du drukket kartongvin.
Jeg liker å ha gjester, og har ofte besøk hjemme.
Når de spør hva de skal ta med,
sier jeg alltid: "Bare deg selv, søta."
Det jeg gjør er å vaske etiketten av gamle vinflasker,
og fyller dem med kartongvin.
Men bare rolig,
jeg kan blande til en rosé også.
Hele regla, ikke sant?
Ikke én gang på mange år har noen sagt under middagen:
"Unnskyld meg,
hva i helvete drikker vi for noe?"
Som regel sier de:
"Hvor kjøpte du denne?"
Jeg sier alltid: "På reise."
De antar verdensreiser.
Men det er bare til spritutsalget.
De vet det jo morgenen etter.
For du vet at morgenen etter...
Kartongvin-bakfyll er jævlig ulik den fra god vin.
Etter en god vin våkner du til en bakfyll og sier:
"Den Central Otago 2009...
Den Pinot Noir-lekkerbiskenen vil hjemsøke meg klokka 15.30."
Men med kartongvin våkner du og sier:
"Satan knullet skallen min i går kveld!
Og han har en diger penis!"
Du er ikke en taper.
Å drikke kartongvin er bra for hele familien.
Etterpå tar du av esken så katten kan leke med den.
Blås opp posen, så leker ungene med den.
Du er faen meg årets mor!
Ja!
Du er ingen taper
om når du har vært hos din mor, spist masse mat,
forsynt deg to ganger, pluss dessert...
Hun gir deg til og med rester i en plastpose,
fordi hun tør ikke gi deg Tupperware-bokser...
Du må kjøre hjem med en plastpose med spaghetti.
"Faen, håper jeg ikke krasjer.
Det blir vrient å forklare."
Du er mett, og må kjøre innom jernvarehandelen
fordi du trenger nytt verktøybelte.
Straks du går ut av bilen, lukter du det.
Du kjenner lukten av grillpølse. Du bare: "Ja!"
Som når du går på et fly, og er ikke sulten etter en niretters smaksprøve.
Du er stappa. "Jeg er så mett."
Men straks du hører hjulene på matvogna,
får du panikk!
Panisk roper du: "Kylling!"
Sånn er det når du går ut av bilen ved jernvarehandelen.
"Ja!"
Du er ikke der for matopplevelsen.
Ikke kødd, det er ikke god mat.
Du vet at pølsene er tilnærmet veganske.
De er laget av treflis og geitespytt,
og geita donerte spyttet.
Han så på den og sa: "Den spiser ikke jeg!"
Men det er fordi det er så mye glede der.
Når du ser dem, er de alltid glade.
Man må være en viss type
for å dra dit hver uke og vende jævla pølser.
Du ser på dem, og de bare...
Jeg vil omgås den type glede.
Du romsterer i bilen etter en mynt.
Du går fram, gir dem en mynt, og stikker ut hånda.
Det er sjelden at du som voksen kan gå bort til noen,
holde ut hånda og si:
"Legg mat her.
Jeg har allerede en pose spaghetti i bilen."
Så legger de en serviett i hånda di, og så legger de
den tynneste loffskiva du har sett i ditt liv oppå den.
Vi kaller det magi-brød hos oss,
for det er umulig å smøre noe på.
Man kan prøve,
men da forsvinner midten.
Den er ikke å finne, den er bare vekk.
Du har bare en ramme som det var brød i.
Du får servietten.
De legger på magi-brødet, og litt stekt løk.
Så har de på pølsa, og tomatsaus oppå der.
Det er ikke tomatsaus, sant å si. Faenskapet lyser i mørket.
Nå har du maten i hånda. Et tips, det du bør gjøre,
er å bøye den.
Bøy hele opplegget som dette.
Om du lar det være flatt, er det vanskelig å spise.
Holder du det flatt, kalles det en situasjon.
Men om du ruller den, er det et måltid.
Så går du inn i jernvarebutikken,
og ser etter andre som deg.
De andre pølse-menneskene.
Når du ser dem, gjør du sånn.
"Vi tar lignende avgjørelser.
Vi er her, og begge har en sånn.
Til høyre. Nei, verktøybelte."
Så spiser du. Noe magisk skjer straks du går bort fra grillen.
Løken er nå iskald.
Men pølsa blir varmere.
Trolig på grunn av limet som holder den sammen.
Så vær varsom når du spiser den.
Gå inn med tennene, som en varm potet, så du kan puste inn på sidene.
Få luft på den.
Det er mye tenner.
Som din første sugejobb.
Du går i butikken, omtrent halvferdig.
Du ser ned og sier: "Faen, jeg spiser servietten også."
Du er ikke en taper, det er der næringsstoffene er!
Men så begynner vi...
Har vi en grynter her? Så flott!
Jeg liker at alle peker. "Det er hun her."
Hun dreit ikke på stolen, liksom.
Jeg må ha vann.
Jeg må bort hit og drikke litt innimellom.
Når jeg tar en sånn slurk, gjør kostymedama sånn...
I tilfelle jeg søler vann på puppene.
Mine venner vet at det klarer jeg garantert.
Dette var ikke toppen jeg skulle bruke i kveld, men...
Jeg hadde en topp som matchet buksene.
Men den har en halv liter kyllingsaus på seg.
Så en beslutning ble tatt.
Jeg sa: "La meg bruke den skitne toppen,
for realistisk sett er det sånn folk vil se meg i framtida."
Ikke ofte du ser meg på gata uten mat et eller annet sted
på muggene.
Men det er visst jævlig uaktuelt. Ok.
Vi fortsetter.
Det fins ting vi gjør som vi tror er bra, men som ikke er det.
Som sandaler.
Jandaler.
Flip-flops.
"Plakkies". Det kalles de i Sør-Afrika.
Det vil aldri bli fred i verden
før vi blir enige om et navn på disse skoene.
Ingen steder har samme navn på dem.
Du kan ta et fly til et sted du aldri har vært,
gå inn i en butikk og si:
"Unnskyld, jeg ser etter de sommer-skoene
som du stikker tærne inn i sånn."
"Å ja, du mener..."
Vi lurer ikke engang på hvorfor det heter det.
Vi sier bare: "Ja, jeg vil ha et par blå..."
Greia med de skoene er,
de kommer ikke med brukerveiledning. Og det burde de.
Jeg hadde aldri det. Jeg vokste opp på gård i Sør-Afrika,
med slanger, skorpioner og faenskap. Så det går ikke.
Første gang jeg kjøpte et par, var jeg midt i 30-åra,
for 13 år siden i New Zealand.
Og ingen stoppet meg.
Jeg kjøpte dem, og da jeg kom til døra sa ingen:
"Har du brukt sånne før?"
"Nei, jeg har ikke det."
"Kom hit.
Bare så du vet det,
om en dråpe fuktighet kommer på innsiden av skoen,
da er du dau.
Og om en dråpe fuktighet kommer på utsiden av skoen,
da er du dau.
Og du må aldri tro at du kan løpe
fra bilen din, midt i en storm...
...inn på kjøpesenteret,
hvor de har lagt fliser.
Om du er fysisk forberedt eller ei,
må du ut i full jævla spagat."
Og du sier: "Å ja, greit."
Du går ut, og de sier: "En ting til.
Så du vet det, de skoene...
Du kan bare gå framover i dem.
De er enveis.
Å, du vil ta et steg til siden?
Du er dau.
Du vil gå bakover?
Min onkel prøvde det. Han er dau!"
De skoene er så innviklede. De bør komme med advarsel,
og en som bor med deg i en uke etter at du kjøpte dem.
Jeg kjøpte et par, og kona og jeg tok med barna til Fielding, hvor hun er fra.
Et lite jordbruksområde midt på nord-øya i New Zealand.
Ikke så spennende som den personen gir inntrykk av.
Ingenting skjer der hver halvtime,
og det varer i omtrent en time.
Vi tok med ungene, og viste dem rundt.
Etter to minutter var det overstått, og...
Jeg gikk og satte toåringen i bilsetet.
Fikk den vaksinerte rumpa hans ned i setet.
Og jeg glemte
at jeg hadde på meg dødsskoene.
Du vet at når beltet er på,
må du tre til siden så du kan lukke døra, for de er for svake til å lukke døra.
Straks jeg gikk til siden, sa kroppen min:
"Ok, da skal vi bare...
Vi skal bare legge deg ned.
Du lander rett på ræva."
Hjernen min sa: "Jeg kan ikke forhindre det.
Du er på egenhånd."
Jeg falt så sakte
at jeg rakk å flytte ting fra en lomme til en annen.
Jeg rakk å flytte veska.
Jeg gikk meg ned.
Jeg falt så sakte at kona rakk å gå rundt bilen og si:
"Hva driver du med?"
Jeg sa: "Jeg faller."
Hun tok ut mobilen, tok noen bilder
og sendte dem til alle i WhatsApp-gruppa vår.
Jeg lærte noe viktig den dagen.
Jeg er nå i alders- og vektkategorien
hvor jeg ikke detter lenger.
Jeg var utsatt for et fall.
Du vet ikke når det skjer med deg. For fem år siden hadde venner sagt:
"Var du full?"
Nå sender alle bekymrede emojis.
"Går det bra? Jeg hørte at du falt."
"Nei, di hurpe, jeg hadde på dødssko, og glemte meg."
En annen ting vi tror vi gjør bra, som vi faen ikke gjør,
er dunjakker. Og særlig...
Særlig i Melbourne. Dere er dårlige på dunjakker.
I dag vil jeg si at det er mildvær.
Om du er en av dem som syns det er kaldt,
kanskje ta på en langermet skjorte.
Vet du hva jeg så i dag? To damer gikk forbi,
begge i dunjakker som går ned til leggen.
Lukket!
Det er dristig å lukke den.
Iblant kan man si: "Jeg hadde den på jobb, og må ha den på hjem.
Den er åpen, så luft kommer inn."
Når du lukker den, sier du til folk:
"Jeg er jævlig kald."
Jeg så på dem og tenkte:
"Hva har dere hørt?"
Helt ærlig, det hadde vært stort om klokka ble 15,
og en diger storm ga oss snø opp til ørene.
Og de to hurpene sier:
"Hva faen sa jeg?"
Jakkene er designet for at folk i Antarktis ikke fryser ihjel.
Har du en kollega som er sherpa, skaff deg en sånn en.
Men om din kollega Brian ikke kan drikke en kopp te, klarer du deg.
Kle deg i lag.
Skaff en cardigan og et skjerf. Du klarer deg.
Forvirrende å komme hit.
Når jeg flyr til Australia, drar jeg rett på hotellet. Alt har klimaanlegg.
Så tenker jeg:
"Jeg må gå en tur. Hvordan er været?"
Du ser ut vinduet på folk på gata og tenker:
"Tja...
Umulig å si."
To tredjedeler har på dere dunjakker
med shorts og dødssko!
Hva foregår? Blir det snø eller cricket i hagen?
Men alle gjør dumme ting daglig. Du er ikke taper for det.
At du sliter litt, gjør deg ikke til en taper.
De eneste taperne i samfunnet
er de som angriper folk på nettet for ting de ikke kan noe for.
Om du har angrepet noen på nettet
på grunn av utseendet, hva faen feiler det deg?
I OL vant en kvinne gullmedalje.
Jeg leste artikkelen, bra for henne.
Så var jeg dum nok til å klikke på kommentarfeltet.
Vil du miste troen på menneskeheten,
les kommentarfeltet til avisen din, og les den.
Den første kommentaren var:
"Bra for henne, men bikkjestygg."
Jeg gikk inn på profilen hans og tenkte:
"Ikke akkurat et glansbilde.
Med mindre han ble tilsølt som liten."
Selvtilliten som kreves...
Skal du angripe noen for utseendet, bør du være faen så fin.
Ikke middels engang. Jævlig fin!
Da kan du se på profilen og tenke: "Ok, greit."
Men å angripe utseendet skjønner jeg ikke.
Hun lagde jo ikke seg selv.
Lagde vi oss selv, hadde vi vært vakre.
Jeg hadde vært så vakker at dere ikke kunne se på meg.
Ingen hadde trengt å introdusere meg. Dere hadde visst at jeg kom
fordi dere hadde kommet.
Ja!
"Hun kommer, for jeg kommer!"
Har du et problem med noens utseende,
finn faren deres på Facebook og si: "Hei, hva skjedde?"
Eller å angripe noens legning.
For det er ikke et valg.
Herregud. Dere vet det ikke er et valg?
Jeg tenkte: "Faen, dette er publikummet...
Dette er publikummet som knekker meg."
"Det er et valg.
Vi kommer fra baptistkirken, og...
Vi tror det er et valg, og du har valgt feil.
Vi kommer for en håndspålegging."
Dere vet at legning ikke er et valg.
Da hadde ikke heterofile kvinner eksistert.
Ikke stygt ment for menn.
Ikke stygt ment, jeg er glad i dere,
men har dere sett ballene deres?
Det er ikke deres beste side.
De krever tilvenning.
Jeg tror at om legning var et valg,
og en kvinne så en naken mann for første gang...
"Jeg går ut og ser etter mus.
Det får du ha for deg selv."
Vet du hvor vanskelig det er å beskrive baller
for en gullstjerne-lesbe?
Vet dere hva en gullstjerne er? En gullstjerne er en homofil person
som aldri har ligget med det motsatte kjønn.
De har bare ligget med sine egne, slik Gud ønsket det.
Men faktisk, homofile menn kan få platina-stjerne.
De har aldri ligget med en av det motsatte kjønn,
og ble født via keisersnitt.
Så selv dagen de kom ut, tok de en titt og sa:
"Ikke faen!
Ta meg ut gjennom takvinduet!"
Aner du hvor umulig det er å beskrive baller for en gullstjerne-lesbe?
For jeg har sett et par i mitt liv. Jeg sier:
"Det er nærmest som...
Det er som om
to råtne kiwifrukter...
...fikk barn med gamle teposer,
og de blir bare lengre og lengre..."
Dere har vært fantastiske! Tusen takk for at jeg fikk komme!
Mange takk, Melbourne!
Tekst: Kristian Vilnes Opdahl