Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINAL DOKUMENTAR FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Der er 70,8 millioner mennesker på flugt i verden.
De flygter fra krige, forfølgelser og konflikter.
Det er det højeste tal UNHCR har registreret
i sin 70-årige eksistens.
Der er stigende uligheder i verden.
En undersøgelse fra Oxfam har estimeret,
at 26 personer ejer
lige så meget som halvdelen af verdens fattigste.
Højrenationalister og demonstranter beskyldte hinanden
for optøjerne i Charlottesville i lørdags.
De er fortalere for den hvide races dominans.
Hedebølger, udryddelse af truede arter og smeltende polaris.
Hvis den globale opvarmning overskrider 1,5 grader,
vil det have en tragisk og uoprettelig indvirkning.
SOLIDARITET: FORHOLDET MELLEM FOLK, SOM ER FORBUNDET MED HINANDEN
GENNEM FÆLLES INTERESSER.
I dag går der ikke en eneste dag, uden at man taler om en krise.
Finanskriser og miljøkriser.
Samfundsmæssige kriser.
Et stigende antal eksperter mener, at en global opvågning er nødvendig
for at igangsætte en forandring.
Vi har intet valg. Vores eneste løsning er
at vende tilbage til menneskehedens kerneværdier
såsom solidaritet og at dele, give og give tilbage.
Men disse værdier skal opnås på et globalt plan
parallelt med respekten for forskellighed.
Man har længe troet, at livet udgjorde en form for konkurrence,
hvor de bedste vinder og så videre.
Med andre ord de mest egoistiske og de mest dominerende.
Men den teori er forkert.
Den er for længst blevet afkræftet af biologerne.
Der er selvfølgelig rivalitet, rovdyr-mentalitet og grusomhed,
men vi skaber også utallige forbindelser af livsvigtig komplementaritet.
Vi må have tillid til engagement og solidaritet.
Vi kan alle sammen begynde på vores eget niveau, helt spontant
at udfylde vores rolle som menneske.
Et netværk for gensidig hjælp…
Jeg har fokuseret på solidaritet i de sidste fire år.
Indigo fremmer solidaritet.
Jeg har udviklet en platform, hvor man kan udveksle varer og tjenester gratis.
Matthieu Chedid har den samme tilgang.
Medlemmerne af hans band Lamomali kommer fra hele verden
for at bevise, vi kan være forskellige
og arbejde hånd i hånd.
Det er verdensberømte kunstnere
med tusindvis af fans i Brasilien, Amerika, Frankrig
og i hele verden.
Sammen optog de en hymne til solidariteten
og bad mig lave musikvideoen.
Det var en chance for at sprede et budskab.
Frem for alt
var det en chance for at møde aktivister fra hele verden
og fremhæve deres engagement.
MARA SARCELLES I FRANKRIG
40 DAGE FØR OPTAGELSEN AF MUSIKVIDEOEN "SOLIDARITÉ"
FUCK POLITIET
Vi kan optage...
Okay...
Hvad laver I her?
Sluk kameraet.
Vi er her for Den store udfordring.
Det er et projekt af Mara Kanté.
Ring til ham.
Hallo? Ved du noget om et kamerahold?
Er den god nok?
Vi er vokset op her.
Det er hele vores liv.
Der er social diversitet.
Der er arbejdere, skolebørn og folk, der køber og sælger alt muligt.
Alting er blandet sammen her.
Vi prøver bare at klare os, så godt vi kan.
Den store udfordring startede med Malik, som er en af mine venner.
Han sagde: "Jeg var i Paris og så en familie på gaden. Det rørte mig dybt,
så jeg tænkte, vi burde gøre noget med vennerne for at hjælpe dem."
Han gav mig altså den her idé,
og så startede det.
Velkommen hos familien Kanté.
Det ligner et almindeligt familiemåltid,
men al denne mad bliver snart serveret til hjemløse flygtninge på gaden.
Den store udfordring blev lanceret på Facebook af Malik,
en beboer i Sarcelles, som er chokeret over flygtningesituationen.
Alle kan gøre det.
For det første er vi mennesker.
Vores forældre er indvandrere.
For det tredje, hjælp din nabo.
Det siger alle religioner.
Udfordringen fortsætter,
og andre kvarterer er klar til at føre projektet videre.
Det er fra Val-d'Oise til Val-de-Marne.
Nu er det op til jer.
Alle folk stod sammen bag os i en form for solidaritet.
Vi bor i et af de fattigste områder i Frankrig.
Men det er også et af de rigeste.
Det er ikke økonomisk rigdom.
Det handler mere om værdier og om sammenhold.
Det er vores rigdom.
Fattigdom bringer os sammen.
Så vi hjælper hinanden.
Den store udfordring!
Hallo?
Ja, det går fint nok.
Kom nu, venner!
Vi vender.
Med et smil!
Det er til vores kontor.
Sådan.
-Godt. -Flot!
Vi mangler en gulvklud.
Det er ren innovation.
Det duer ikke.
Min far ville smide dig ud.
Det gør ingen forskel.
Hvad i alverden laver du?
Det skal skinne!
Jeg skal kunne slikke gulvet!
Det siger han.
I er skøre.
Alle giver lidt af sin tid.
Vi giver noget af os selv, og vi betaler lidt selv,
men vi er snart nødt til at række ud og banke på nogle døre
for at skaffe noget økonomisk og noget materielt støtte.
Hvad nu, hvis folk støtter os nu, men holder op med det om en måned?
Så er vi på den.
Vi skal bruge mindst 500 euro til en madomdeling.
Hvad har vi?
Vi har 1.500 euro.
Det er til tre gange.
I marts er det slut.
Det er derfor, vi er begyndt at tænke på...
-Det er uholdbart. -Ja.
Jeg tror, vi har været for beskedne.
Vi er kommet utrolig langt, siden vi startede.
Nu er vi nået til et punkt,
hvor vi ikke bruger vores egne penge.
Vi har folk, der støtter os.
Hvis vi beder om hjælp, så får vi den.
Vi skal være stolte, og vi skal tale om bevægelsen.
Vi skal nå ud til flest mulige folk, og jeg mener i den bredeste forstand.
Sarcelles er kendt for sine boligblokke.
Det var de første i Frankrig.
Jeg er vokset op i den her jungle.
SVIGTET AF REGERINGEN
I 2007 var der uroligheder.
Der blev udøvet vold mod politiet og begået hærværk.
Sammenstødet mellem en motorcykel ført af to unge
og en politibil var uhyre voldsomt.
De to unge på 15 og 16 år havde ikke hjelm på,
og de omkom på stedet.
Kvarteret blussede op i seks timer efter hændelsen.
For første gang blev politiet beskudt med rigtige kugler.
Endnu en urolig nat i Villiers-le-Bel
med 82 sårede politibetjente, hvoraf seks alvorligt.
Jeg var til stede.
Jeg blev meldt anonymt til politiet tre måneder senere.
Jeg blev anklaget for at have skudt mod politiet
og drabsforsøg på en politibetjent.
Jeg var på vej
til at blive fodboldspiller.
Men nu er jeg færdig.
Så startede mareridtet.
Det varede i 29 måneder.
Jeg kom i fængsel som 20-årig
i et af de hårdeste fængsler og sad i isolation i et år.
Jeg sad i en celle på ni kvadratmeter helt alene.
Jeg opgav håbet om retfærdighed.
Jeg var uskyldig dømt,
og alle var ligeglade.
Efter et halvt år røg jeg helt i bund.
Jeg troede, mit liv var slut.
Så jeg besluttede at bekæmpe systemet.
Bekæmpe dommeren, politiet, anklageren og alting.
Så mødte jeg en bibliotekar.
Han kunne mærke mit oprør og anbefalede en bog for mig.
Jeg sagde til ham: "Jeg gider ikke læse. Bøger er ikke mig.
De er fulde af lort."
Han sagde: "Nej, den her vil interessere dig."
Det var Roger McGowen. Messages of Life from Death Row.
Jeg begyndte at læse en side og så den næste side.
Det var interessant, og jeg slugte bogen.
Så begyndte jeg at læse en masse bøger.
Alle de her mænd var uskyldig dømt,
og det var nogle tunge domme.
Jeg blev særlig påvirket, da jeg læste om Nelson Mandela.
Han sad inde i 27 år og holdt ud,
og bagefter var han klar til at forhandle.
Han var ambitiøs.
Han lagde visse ting til side og lod hjertet tale.
DEN STORE UDFORDRING
Skåle!
-Skal jeg komme med dem? -Det er fint.
Sådan her. Læg risen derned også,
så den kan holde varmen.
Tak, alle sammen.
Tak for jeres arbejde her i dag.
I har virkelig gjort en kæmpe indsats.
Hvorfor er vi her i dag?
For at uddele al den mad, vi har indsamlet,
til alle de hjemløse i nød. Tak for det.
Tak, og lad os fortsætte eventyret.
Salaam alaikum.
Hej! Tusind tak for det!
Jeg sætter den her.
Hvordan kom du hertil?
Jeg kommer fra Somalia.
Somalia har et stort problem. Der er for meget ballade.
Politiet kan ikke hjælpe mig. Jeg har ikke noget liv her.
Alle de her mennesker er ved at dø.
Prøv at se, hvor mange der er.
Der er for mange.
I dag drikker jeg ikke. Jeg er sulten.
Jeg har kun det her tøj. Jeg ejer ikke noget.
PORTE D'AUBERVILLIERS INDRE RINGVEJ - YDRE RINGVEJ
Der er flygtninge fra Sudan,
fra Palæstina og fra Irak, og alle har deres grunde.
Nogle af dem er bange, og andre har ikke adgang til menneskerettigheder.
Det er hendes søsters børn og hendes søster.
Det er hendes børn
og hendes søster.
Mændene blev tilbage.
Går børnene i skole?
-De går ikke i skole. -Hvor længe har de været her?
De har levet her i to måneder.
Børnene går ikke i skole.
De sover her.
Over 600 millioner mennesker i verden lever for under to euro om dagen.
Over for den ulighed
er vores budskab til folk at engagere sig.
Uanset om du er hvid eller sort, eller hvad din religion er,
så gør noget godt for menneskeheden.
Fattigdom er en sag, der mobiliserer millioner af frivillige.
30 DAGE FØR MUSIKVIDEOEN
Vold mod kvinder er en anden.
Det er en plage i vores tid.
Kvindedrab.
Brasilien er et af de hårdest ramte lande.
Her står kvinderne sammen for at klare sig.
Jeg hedder Panmela Castro.
Jeg er født og opvokset i Rio de Janeiro.
Som barn meldte min mor mig til et tegne- og malerkursus
og senere, da jeg blev teenager,
begyndte jeg at lave graffiti.
Vi er her i dag for at indvie Dororidade-vægmaleriet.
Dette graffitimaleri er skabt og udført af Panmela Castro.
Lad os give hende et stort bifald, for hun fortjener det.
Jeg vil gerne fortælle lidt om, hvordan det startede.
Da jeg var samme alder som mange af pigerne her,
blev jeg gift.
Jeg har oplevet en hel del vold i hjemmet.
Jeg ønskede ikke, at andre kvinder skulle opleve det samme,
så i 2006, da Maria da Penha-loven blev vedtaget for kvinders rettigheder,
brugte jeg min graffiti og min kunst til at hjælpe andre kvinder
og i årene, der fulgte efter,
grundlagde vi NAMI-netværket,
der arbejder på skoler og i lokalsamfund for at fremme loven.
Dororidade.
Hvor kom idéen fra, og hvad repræsenterer den for dig?
I dag taler man meget om søsterskab,
som er en gensidig støtte blandt kvinder.
Dororidade er et koncept,
der udtrykker den smertefulde konsekvens af mandschauvinisme og racisme,
så det berører alle kvinder af alle nationaliteter.
Vi har startet Afrograffity, der er et helt gratis program,
som kvinder kan tilmelde sig på vores hjemmeside.
Her kan de få graffitiundervisning i otte måneder
og lære om deres rettigheder
med hjælp fra en række specialister i den her type sager.
TAVSHED BETYDER SAMTYKKE
VENT IKKE TIL I MORGEN MED AT RAPPORTERE ET MISBRUG
Det her vægmaleri
foran politistationen er en gave til os alle sammen.
Det fungerer som en opmuntring,
og det giver os styrke.
Brasilien er på femtepladsen over de lande i verden,
hvor kvinder desværre bliver dræbt, bare fordi de er kvinder.
Tatiana Spitzner blev fundet død den 22 juli.
Optagelsen fra garagen viser, at manden, der overfaldt Tatiana,
var hendes mand, Luis Felipe Manveiler.
Sikkerhedskameraerne afslører en aggressiv adfærd,
som fortsætter i elevatoren.
Femogtyve minutter efter ankomsten til lejligheden
ser man hende falde.
Klokken tre om natten ses Luis Felipe i elevatoren,
hvor han bærer kvindens lig med sig op.
Fire minutter senere har han en anden trøje på
og renser blodsporene i elevatoren.
Klokken 03.08 kører han væk.
Vi lever i et patriarkalsk og mandschauvinistisk samfund,
hvor mænd er kvindefjendske,
og hvor der er utrolig meget vold.
Jeg har hørt mange sige: "Jeg slog hende, men det er min kone."
De føler, at de har ret til det.
Mange kvinder går først til politiet efter mange års lidelser.
Jeg har haft mange oplevelser med vold i hjemmet.
Jeg troede, at når man var en gift kvinde,
så skulle man udholde det.
Det var normalt i min familie,
i mit nabolag og blandt alle omkring mig.
En dag lukkede han hele huset til,
så ingen kunne høre, hvad der skete.
Så satte han høj musik på
og slog mig igen og igen og sparkede mig.
Han overfaldt mig i to timer.
Hans mor så det, men hun ville ikke hjælpe mig.
Hun sagde: "Du bør slå hende, fordi hun ikke lavede frokost."
Jeg studerede og arbejdede og kom kun hjem om natten.
For at ingen fik mistanke om, at jeg blev banket,
købte han en gipsbandage til mig og satte den rundt om mit ben,
som om jeg havde brækket det.
Men det var for at forhindre mig i at løbe væk.
At flygte hjemmefra.
Så jeg var låst inde i en uge derhjemme.
Jeg kom mig langsomt
og håbede på, jeg kunne tage hjem til min mor.
Jeg havde ikke nogen mobiltelefon.
Men en dag efterlod han sin telefon i huset,
og dagen efter dukkede min mor op med to store, sorte fyre.
Derefter ændrede alting sig.
Jeg indgav en klage,
men det førte ikke til noget, for der var ingen Maria da Penha-lov.
Det nyttede ikke.
Okay?
KVINDER, DER ER OFRE FOR VOLD I HJEMMET, RING TIL 180
Læg masser af maling på i det område
med al den grønne mos.
Mine negle er smukke.
Jeg er den eneste graffitikunstner,
der har den her slags negle.
Hvad synes du om at male her, Bebel?
Eftersom det er ugen mod brystkræft,
har jeg tænkt mig at male en kvinde,
der viser sine bryster frem.
En kvinde, der ligner mig lidt.
Det er godt.
Vi er i gang med at filme Så pas nu på, hvad du laver
Jeg er bare ved at male Jeg laver ikke andet
Vi er kvinder og graffitikunstnere Og vi mener det alvorligt
Bebel fra ghettoen Jeg kæmper for kvinderne
Vi har brug for lederskab Og for en stærk tro
Jeg dedikerer det til alle Der gerne vil lytte
Jeg synger den her sang Fra mit hjerte
Bebel fra ghettoen er her for at blive Kærlighed til alle
Jeg prøvede at slamme, men jeg er bare så dårlig.
NAMI-netværket
kæmpede en hård kamp for at frigøre kvinderne,
og nu kæmper vi for at beholde de rettigheder.
Ja, du har ret.
Du er ældre og ved, hvordan det var før.
Ja, det gør jeg.
Før i tiden, når der opstod vold i hjemmet,
så anmeldte vi det.
Men politiet spurgte altid: "Hvad har du gjort?"
Så jeg blev bare tævet,
og politiet spurgte, hvad jeg havde gjort for at fortjene det.
Systemet er mandschauvinistisk.
Samfundet har formet mændene sådan,
og derfor vil vi skabe et andet samfund.
Det er det, som Marielle også forsøgte,
og hun blev dræbt, fordi hun gav kvinderne en stemme.
Men du er bange, når du hører mig tale om det.
Panmela, du skal bare ikke…
Der kan ske dig noget slemt.
Det har jeg selv set.
Folk, der protesterede til skolemøder og på universiteterne.
Folk, der bragte ting på bane, de ikke kunne lide.
De blev fotograferet og anholdt, og så forsvandt de.
Men vi er nået til et punkt, hvor...
Jeg er nervøs for mine døtre.
Mange har kæmpet for vores rettigheder,
og i dag bliver de hyldet.
Jeg startede ikke i går. Der er gået 10 år nu.
Det er en grim situation i dag. Det er det, jeg siger.
Derfor skal vi bruge flere folk.
Jeg tør ikke tænke på det.
Jeg stopper ikke mit arbejde.
Jeg er ikke bange for at blive dræbt i morgen.
Fordi jeg tror på,
at det er bedre at leve i frihed.
At have retten til at udtrykke sig
og at gøre, hvad man vil.
Jeg vil hellere leve fuldt ud...
...end at leve undertrykt hele livet.
KÆMP LIGESOM MARIELLE FRANCO
Det er snart tid til at afsløre min idé til vores musikvideo.
AFAQ NEW YORK I USA
Brasilien er et symbol på vold mod kvinder.
Hvad, hvis man også tilhører et kulturelt mindretal?
DIGTERCAFÉ
På internettet faldt jeg over en video af en amerikansk-sudanesisk digter
og offer for diskrimination,
der taler om emnet i sine tekster.
"At være sort og muslim her i Amerika er som at blive begravet to gange.
Det er at blive udeladt fra alle samtaler, der angår dig.
At føle sig som et ringere menneske.
At kæmpe for at blive set som den, du er.
Kun at blive accepteret i brudstykker.
De siger, muslimer er den nye sort,
som om jeg ikke findes.
Som om jeg kun er en skygge i bederummet
eller en revne i Liberty Bell.
Jeg er klemt mellem den tro, jeg valgte, og den hud, jeg ikke valgte.
Jeg kan ikke både være sort og arabisk og være velkommen her.
På en lørdag
hører jeg, at alle muslimer som mig burde hoppe i en flod.
Samme dag kalder en anden kvinde mig for en slave.
Jeg bærer alt, hvad jeg er,
og alt det, jeg har mistet, med mig.
Mit hjem er der, hvor jeg er.
Og jeg bliver her."
Jeg hedder Afaq, men jeg bliver kaldt Fofo.
Jeg er en 22-årig kunstner, aktivist, underviser, digter og fotograf
fra en flygtningefamilie.
Jeg blev født i 1996 i Yemen,
men min familie er fra Darfur i Sudan.
Jeg blev født i Yemen, fordi min familie måtte flygte fra Sudan.
Min far er fredsaktivist,
og han fik problemer på grund af sine aktiviteter.
I Yemen er der en borgerkrig,
så da jeg var en helt lille pige,
var der vold omkring mig.
Det ønskede mine forældre ikke for os,
så vi flygtede til Amerika.
At leve her i USA betyder at slås mod racisme og islamofobi hver dag.
Jeg bruger kunst og aktivisme til at dekonstruere de systemer
for at give de undertrykte en stemme
og bekæmpe fordomme generelt.
I skal vide, at der sker ting.
Vi er en del af No Muslim Ban Ever, der holder aktioner i hele landet,
og vi skal samles den 18. i Washington.
Vi kommer til at gå over i historien.
Det, som vi gør, vil ændre landets kurs.
Vi står frem med oprejst pande.
Vi siger højt og tydeligt,
at vi nægter at lade vores amerikanske værdier
blive krænket.
Sådan!
Jeg er aktiv i kampen mod racisme, fordomme og mandschauvinisme,
fordi jeg selv har oplevet det.
Jeg læste på universitet i Arizona.
Jeg ville studere menneskerettigheder. Det har jeg altid drømt om.
Men fordi jeg er fra Darfur og fra en familie af flygtninge,
så oplevede jeg en helt anden virkelighed.
Jeg stod over for den værste racisme
og den værste anti-sorthed og islamofobi i mit liv.
Det skete så mange gange, at folk råbte ting ad mig,
at det blev min virkelighed og det normale for mig.
Den religion…
Den religion er en hadereligion!
Det er en religion, der dræber!
Den dræber folk!
Islam hader jøder!
Jeg havde et møde med dekanen på Honors College,
og i den anledning bad flere marginaliserede elever mig
om at tale om mine oplevelser på vegne af os alle.
Det berørte nemlig ikke kun mig.
Mange studerende følte sig i fare,
og især homoseksuelle og farvede.
Men dekanen sagde:
"Jeg har været på universitetet i 10 år,
og jeg har aldrig hørt om det her før."
Da jeg fortalte hende, jeg havde taget en video af den fyr, der råbte ad mig,
så sagde hun: "Hvis du føler dig i fare...
Jeg ved, der er nogle problemer med din familie hjemme i Sudan.
Så rejs hjem.
Du hører måske ikke til her."
Det var dråben for mig.
Jeg havde hørt den type bemærkninger i næsten to år.
Jeg var så såret, at jeg tog tilbage til Philadelphia dagen efter,
og jeg har ikke været i Arizona siden.
Jeg efterlod alle mine ejendele.
Jeg ville vaske blodet af mine hænder.
PHILADELPHIAS CENTER FOR FOTOGRAFI OG KUNST
Det her er centret for fotografi og kunst.
Okay.
De hjalp mig med at kombinere
mine digte og mine fotografier.
-Er det dem her? -Ja.
Jeg vælger at tage kameraet og vende det mod mig selv
for at genvinde min egen identitet.
Jeg vil give folk som mig
muligheden for at se sig selv korrekt repræsenteret.
Alle de her værker er konfronterende.
Temaet for billederne var blikket.
Folk skal se dig i øjnene og bekræfte, at du er et menneske.
Jeg begyndte at fotografere i 2015.
Jeg tog til Darfur for første gang i 10 år.
Diktaturet der er skyld i,
at mange i min familie er døde.
Folkedrabet i Darfur er noget, jeg har set på første hånd.
Da jeg var fem år, var jeg vidne til,
at nogen blev skudt foran mig, og jeg så blodet flyde ud af dem.
I 2015 tog jeg derover med et kamera,
så det ikke kun eksisterede i mit hoved.
Jeg kunne tage billeder og vise andre, hvad der gik for sig.
Jeg følte, at hvis jeg ikke tog billeder af min familie
og de andre i flygtningelejrene,
ville folk sige, at de ikke fandtes.
Det er derfor, jeg skriver mine digte
og tager mine billeder,
for så kan ingen benægte sandheden.
20 DAGE FØR MUSIKVIDEOEN
Kunst kan spille en afgørende rolle.
PARIS I FRANKRIG
Nummeret "Solidarité"
og Lamomalis musikvideo
skulle være en hyldest til solidaritet.
Der er…
...ligheder mellem musikere og aktivister.
De vibrerer i deres inderste sjæl,
og de vil dele det med andre.
Tak for det.
For mig er Lamomali mere end bare musik.
Vi har et fælles projekt, og vi er en del af en familie.
Da Matthieu første gang fortalte mig om Lamomali,
spurgte han: "Kender du Toumani og Sidiki?"
Det gjorde jeg.
Deres kunst har altid givet mig
en eller anden mystisk energi og rørt mig.
Jeg mener, at musikere og sande kunstnere, er healere.
De er selv syge mennesker,
der søger helbredelse gennem kunsten
og at helbrede andre via deres kunst.
Nogle bryder ud i tårer, og andre...
Alle reagerer forskelligt alt efter deres lidelser.
Vi er en slags overlevende.
Musikken bærer os.
Den hjælper os med at overleve og leve.
Den giver os håb og tro til at komme videre i livet.
Takket være de værdier,
hvis vi står sammen om dem, kan vi klare os.
Manitoumani
Syng med!
Manitoumani
Alle sammen!
Manitoumani
Ud over katastroferne i vores biografier
Manitoumani
Ud over de høje mure i vores falske liv
Manitoumani
Højere, alle sammen!
Manitoumani
Jeg kan ikke høre jer! Højere!
At møde Mara, Afaq og Panmela
har påvirket mig dybt.
De kæmper på trods af forhindringer og manglen på midler,
og det vækkede mig.
De gør alt, hvad der er muligt,
og jeg ville hjælpe dem.
Han ville ændre verden
Men verden ændrede ham
I dag, på de sociale medier,
kan en video ses af millioner.
Mange organisationer gør sig kendt sådan.
Min idé var
at erstatte medlemmerne i Lamomali
med Mara, Afaq, Panmela...
...og andre aktivister.
Jeg synes, det er en god idé.
Men vi må spørge de andre i bandet og resten af holdet.
I ethvert nyt projekt håber man at få folk med sig.
Det er…
...knald eller fald.
Toumani Diabaté og hans søn Sidiki er centrale kulturelle aktører i Mali.
Et meget fattigt land.
10 DAGE FØR OPTAGELSEN AF MUSIKVIDEOEN "SOLIDARITÉ"
Matthieu har fortalt mig om musikvideoen til "Solidarité".
Jeg synes også, vi skal hjælpe en organisation
såsom organisationen for albinisme,
ligesom Salif Keita gør det med sin fond.
Vi burde hjælpe og støtte hinanden.
Det er folk, der har brug for hjælp, fordi de tit bliver afvist.
Det er vigtigt.
Det er en ædel sag.
Kokosolie.
Zinkoxid.
Det beskytter huden mod solen.
Det er en hjemmelavet solcreme,
og den er meget nem.
Skal vi tilsætte det her?
Sådan.
Hvad gør du så bagefter?
-Jeg lader det køle af. -Du lader det køle af.
-Tilføjer du noget efter det? -Nej.
Du må gerne prøve den.
På dine hår.
Det skal på overalt.
Du har brug for beskyttelse.
Sådan. Godt.
Vi er samlet i dag for at tale om AMPA,
for der er kommet nye medlemmer til organisationen.
Vores hovedmål er at skabe opmærksomhed,
for vi ser stadig forældre efterlade deres børn, fordi de er albinoer.
Kvinder bliver forladt af deres mænd,
som hævder, at hvis man har født et albino-barn,
er det et bevis på utroskab.
Her i Mali tror mange mennesker stadigvæk på,
at hvis man besidder et organ fra en albino,
så er det en kilde til rigdom.
For nylig blev vores søster Ramata myrdet.
I den lille by Fana stod tiden stille lørdag aften,
hvor den femårige pige Ramata blev kidnappet,
mens hun lå fredeligt og sov ved siden af sin mor Awa.
Pigens lig blev fundet 150 meter fra hendes hjem,
uden hoved og sprættet op.
Det sker altid under en valgperiode.
Ifølge en traditionel folketro
bringer en albinos organer rigdom, social forfremmelse og politisk succes.
Jeg understreger endnu engang, at albinisme stadig er misforstået.
Jeg byder jer alle velkommen,
så vi kan forene vores stemmer
for at overbevise dem, der stadig ikke har forstået,
at albinisme ikke er farligt.
Da jeg var ung,
var det svært at finde arbejde og at finde en kone.
Hver gang jeg friede,
blev jeg afvist, fordi jeg var arbejdsløs og albino.
Jeg er i gang med 3. g,
men jeg har problemer i skolen.
Jeg har taget en videnskabelig linje.
Det er svært at se de øvelser, vi laver, når det foregår oppe på tavlen.
Vi lider alle af uhelbredelig nærsynethed.
Vi forsøger at skaffe midler til at købe briller med styrke til alle.
Vi fremstiller også vores egen solcreme,
fordi det er ekstremt dyrt her.
Vi er nødt til at bestille det.
At gifte sig tidligt er et problem.
Hvis man gifter sig tidligt, får man børn tidligt med Guds hjælp.
Før barnet bliver voksent,
har man tid til at forberede sig på dets fremtid.
Det var derfor, jeg ville giftes tidligt, men det kunne jeg ikke.
Forældrene afviste mig, fordi jeg er albino og sagde,
jeg ikke kunne arbejde ude i solen, og at jeg var fattig og så videre.
Men ingen kan undslippe sin skæbne.
Mit ønske er, at alle albinoer slår sig sammen
og skaber opmærksomhed for vores sag.
Vi vil være en del af samfundet og slippe ud af den her situation.
For at gøre deres sag kendt
gik Broulaye, Afaq, Panmela og Mara med til at figurere på musikvideoen.
Men der var en stor udfordring foran os.
Vi ville samle hundredvis af mennesker i Brasilien, Frankrig, USA og Mali
og skabe en bevægelse.
AT SKABE EN BEVÆGELSE KONFERENCE AF DEREK SIVERS
Man taler meget om lederskab og at stifte bevægelser.
En leder skal turde skille sig ud og blive latterliggjort.
Men han er let at følge,
og hans tilhænger har en afgørende rolle.
Han skal få andre til at følge efter.
Her kommer to mere og hurtigt efter tre mere.
Nu sker der noget. Det er vendepunktet. Nu har vi en bevægelse.
Pludselig kommer de, der gemte sig blandt publikum,
for de ville blive latterliggjort for ikke at deltage.
Så har man en bevægelse.
FAVELA BABILONIA RIO DE JANEIRO I BRASILIEN
I den favela, hvor vi skulle optage, var der en del spændinger.
Der var skudvekslinger mellem rivaliserende bander og politistyrken.
Beboerne var bange.
Disse dødsfald gør beboerne meget bekymrede.
Folk vil helst ikke udenfor,
især fordi nogle af de omkomne var uskyldige.
Tror du, folk vil gå ud på gaden med alle de spændinger?
Det kan jeg ikke love, men vi vil gøre vores bedste.
Panmela forener sin kunst med aktivisme og feminisme,
og det er en bevægelse, der bringer glæde.
Budskabet skal være, at folk kan gå frit rundt udenfor
og fortsætte med at leve på den måde, de ønsker at leve på
Den her bevægelse giver dem frihed
og tro på fremtiden.
Vi fik heldigvis hjælp fra de lokale organisationer
til at skaffe flest mulige statister.
Jeg opfordrer alle til at være med og deltage
for at støtte os og hjælpe os med projektet
og gøre det til en dejlig begivenhed.
Vi har brug for din støtte og hjælp.
Kom og vær med til optagelsen af "Solidarité"!
Hvad siger I så?
Kom nu! Kom, og deltag i optagelsen.
Lad os stå sammen.
Kom nu! I vil blive filmet!
Vi laver en musikvideo!
Det handler om solidaritet!
Solidaritet mellem albinoer og ikke-albinoer i Mali,
i Afrika og i hele verden. Længe leve solidariteten!
I Paris, mens vi forberedte os på optagelsen,
rapporterede nyhederne om anti-asiatisk racisme.
Det kinesiske samfund i forstaden Aubervilliers samledes i dag
for at mindes Zhang Chaolin, en 49-årig skrædder,
der blev overfaldet på gaden.
Dræbt på grund af en taske.
Hans død skabte en bølge af solidaritet.
De handlende er tit ofre for den fejlagtige tro,
at de er velhavende individer, der går rundt med en formue på sig.
Fordommene fortsætter, og det gør anti-asiatisk racisme også.
Der er lang vej endnu, og det er en sej kamp.
Tiden var knap.
Men vi ville ringe til Tamara for at diskutere vores projekt.
DAGEN FØR OPTAGELSEN AF MUSIKVIDEOEN "SOLIDARITÉ"
Idéen er meget enkel.
Vi stiller os omkring de lokale ledere Tamara og Ajian,
og så spiller vi noget musik. Det handler om at hylde dem,
danse, have det sjovt og trække folk til.
Okay?
Tak, fordi I er kommet,
men også fordi I støtter det kinesiske samfunds sag i Frankrig.
Vi er ofre for racisme.
Ajians far blev dræbt i Aubervilliers.
Tak for jeres solidaritet. Vi har brug for jer.
Vi optager nu.
Det er nu.
Værsgo!
Jeg vil se jer alle smile!
Jeg vil se jer smile og hænderne i luften.
Ja! Alle sammen!
Kom herover. Kom nu!
Fremad, fremad!
Der skal mere bevægelse over det! I skal danse mere.
Panmela, bevæg dig mere. Slå dig løs til rytmerne.
Også jer deroppe! Kom så!
Solidaritet!
Du er min ven
Malis sjæl
Til dig, min ven
Malis sjæl
Du er min ven
Malis sjæl
Dobbelt, dobbelt illusion Jeg føler en dyb forvirring
Jeg er på tur i nationen Følg min intuition
Stop, og se dig omkring Se den skønhed, du er omgivet af
Stop op, og se dig omkring
Mit hoved er oppe i skyerne
Mit hjerte følger rytmen
Stop, og syng lidt mere Føl en smule kærlighed
Stop, og syng lidt mere Stop, og elsk lidt mere
Min sjæl er i Mali
Lad os synge
Lad os danse
Vi bevæger os
Vi taler
Malis sjæl
VI ER EN
Solidaritet
SOLIDARITET
Solidaritet
Hvad kæmper de for?
Solidaritet
Hvad kæmper de for?
Solidaritet
Hvad kæmper de for?
Solidaritet
-Hallo? -Fofo?
-Hej! -Hvordan går det?
Det går godt.
Det var virkelig sjovt at optage.
Så din familie musikvideoen?
Ja, og jeg kan ikke holde op med at synge sangen.
Jeg ringer, fordi jeg har en idé.
Efter optagelsen ville holdet og jeg finde en måde at hjælpe dig på.
Her i Frankrig er der en ngo, der er parat til at møde dig.
De er villige til at hjælpe dig og alle de andre i musikvideoen
med jeres engagement og kamp.
Kan du komme inden for et par dage?
Gud! Jeg skal til Paris! Giv mig en time.
UDGANG 4 - ANKOMST
VELKOMMEN TIL PARIS
Hej.
Velkommen.
-Hvor sejt. -Går det godt?
-Er det din første gang? -Ja.
Der er koldt.
-Han har aldrig frosset så meget. -Virkelig?
"Hvis min kærlighed fornærmer dig, så elsk dig selv.
Hvis min kærlighed fornærmer dig, er jeg ikke ked af det.
Hvis min kærlighed fornærmer dig, så dør den ikke."
Slut.
Super.
Jeg kan prøve.
"Jeg flyver som en sommerfugl
og stikker som en bi."
Det er bare for sjov.
Ord er et vindue ud mod verden.
Det er en kunst, hun mestrer.
Stor respekt.
Er det din bog? Han har skrevet en bog.
Det er min egen historie.
Titlen er Formodet skyldig.
Jeg blev fængslet i 29 måneder efter en retssag på kun to uger.
De ville give mig 15 år.
Men nu er alle anklager blevet droppet.
-Hvad var titlen? -Formodet Skyldig.
Den handler om, hvordan vi bliver bedømt på vores udseende
og det, som vi repræsenterer.
Det gælder også asiater. Folk tror, at vi alle er rige og går rundt med penge.
-Men det passer ikke. -Selvfølgelig.
Fordomme dræber. De ødelægger liv.
Præcis.
Ikke kun i Frankrig og i USA.
Fængselssystemet er korrupt,
og det påvirker ofte farvede mennesker.
Det har jeg bemærket.
Der er ingen konkrete beviser på, at de begår mere kriminalitet.
Selvfølgelig.
På min rejse blev jeg hjulpet af ngo'en Ashoka,
der hjælper sociale iværksættere.
De støttede mit netværk,
og for aktivisterne kunne det være interessant at tale med dem.
Ashoka er en international ngo.
Det er det første netværk af forandringsskabere.
Vi forsøger at støtte eller udvikle det sociale innovationsøkosystem
for at svare på alle samfundets store udfordringer.
Vi giver sociale iværksættere midler.
Vi tilbyder dem ekspertise og forbinder dem med mentorer.
Vi bringer sociale iværksættere sammen.
Vi kan ikke altid betale ud af vores egne lommer.
Vi har brug for støtte med hensyn til strukturer, logistik,
finansiering og strategi.
Vi har brug for hjælp til at anskaffe solcreme og briller.
Vores organisation blev stiftet for otte år siden.
Okay.
Men vi har stadigvæk ikke opnået en særlig stor støtte,
og det er på tide.
Vi har ikke plads til at vokse med projektet.
Vi har ikke plads til materialer
og det nødvendige udstyr, og vi har ikke kontorplads.
Det er derfor, vi er nødt til at gå i gang med byggeriet.
På den måde kan vi få anden og tredje sal i vores hus.
Jeg vil gerne have folk til at forstå, at du kan være kinesisk og også fransk.
Men hvis du ikke taler fransk, forstår du ikke loven.
Hvis du ikke taler fransk, melder du ikke et overfald til politiet.
Vi har ikke værktøjerne.
Jeg vil gerne fortsætte med at ændre på folks tankegang
og ændre racismens årsager og kilden til fordomme.
Jeg vil gerne blive en bedre aktivist
ved at lære fra andre mennesker,
der har gjort, hvad jeg prøver på, i længere tid.
Der er tusindvis af måder at gøre det på, så du er nødt til at vælge en.
Du kan måske tale med andre, der er gået samme vej.
De kan hjælpe dig med at finde din måde at gøre det på.
Tak.
Farvel.
Hej!
-Hvordan har alle det? -Godt.
-Og dig? -Jeg har det godt.
-Kom du godt frem? -Ja, det gjorde jeg.
Når du taler med dem, så glem ikke at spørge om solcreme.
Jeg fortalte dem om solcremen og om en maskine til at producere den.
-Godt. Og de andre? -De har det fint.
De er alle sammen meget flinke.
Især en af kvinderne, som er fra Sudan.
Godt for dig.
Hvis vi havde haft mere tid sammen, havde jeg giftet mig med hende.
Du godeste! Det må jeg sige!
Arbejder du, eller flirter du?
Begge dele. Jeg ville også gerne finde en kone.
Hvad med de hvide piger?
De har ikke tid. De er pæne, men de har travlt.
Det er rigtigt.
De skal tidligt op, så de har ikke tid til at sludre.
De står op meget tidligt om morgenen,
også når det er koldt.
Vi tales ved, Aminata.
Jeg fortæller mere næste gang.
Du har godt af det.
-Det er sundt. -Velbekomme.
Tamara, hvad er din fornemmelse efter optagelsen her i dag?
Med holdet?
De første optagelser var i det kinesiske kvarter.
Jeg blev blæst væk af statisterne. De sande hovedpersoner.
De danser og bringer glæde.
Vi var omkring tusind mennesker i Les Halles.
Det var fantastisk.
Jeg danser ikke, men jeg blev smittet,
og stemningen var helt elektrisk.
Den samhørighed, som jeg vil kalde det, skabes af solidaritet.
Ordet "solidaritet" vandt genklang, og det er vores mål.
Det, som jeg især kan huske fra den her dag med optagelser, er,
at jeg var meget anspændt, men så slappede jeg af og dansede rundt.
Det var svært for mig at bryde barrieren.
Videoen handler om solidaritet,
og folk udviste sympati for os.
Men det handler om at overskride koloniseringsbarrieren.
Vi føler en stor bitterhed mod europæere og amerikanere,
der påtvinger os deres kultur.
Så når en person udefra siger til os…
"Gør det her, eller optag det her på den måde."
Så tænker vi: "Skrid med dig. Du skal ikke tro, du bestemmer."
Det er sådan, vi har det i forhold til koloniseringsproblemerne.
Det faktum, at jeg kom og deltog i det, betyder rigtig meget.
Hvide mennesker blander sig normalt ikke sådan med os.
-Er du ikke med? -Nej, jeg er ikke med.
Jeg var på optagelse i Brasilien.
Nej, ikke i Brasilien.
Kom nu.
Du var i Sarcelles.
-Han sad på sin trone som en konge. -Ja, netop.
Jeg har et billede af bøller i hovedet.
Jeg ville undgå jer på gaden.
Men I har sådan et stort hjerte.
Solidaritet!
I må stole på mig.
Bare følg efter os.
-Skal vi ud? -Ja.
-Har vi brug for frakker? -Ja.
-Og vores pas? -Nej.
Greg Zlap!
Ibrahim Maalouf!
Vi har en overraskelse til jer.
I har set "Solidarité", ikke?
Jo!
Vi har inviteret nogle ekstraordinære aktivister,
og de er kommet til Paris.
Men de ved ikke endnu, at de bliver inviteret op på scenen.
Jeg vil bede jer synge "Solidarité",
men meget lavt i starten.
Jeg har brug for total stilhed.
Solidaritet
Solidaritet.
Solidaritet
Jeg kender kærlighed og frihed Jeg ved, hvad jeg kæmper for
Hvorfor ved de det ikke?
Hvad kæmper vi for?
Manden med planen tvinger os Længere fra hinanden
Du kan ikke herske over os
Du kan ikke dræbe kærligheden
Solidaritet
Åh nej, nej, nej
Solidaritet
Jeg har forankret et håb Der hvor livet slår rødder
Jeg har plantet fakler Der hvor mørket stadig er tæt
Alle sammen! Solidaritet!
Kom så!
For kærligheden.
Tak, Bercy!
Tak!
Tusind tak!
I dag føles det, som om verden synker i grus.
Hvor er vi på vej hen?
En tid slutter...
...og en ny er ikke begyndt.
Over hele verden udvikler bevægelser en anden måde at forbruge på...
...at tale på.
At fordele rigdomme... og beskytte Jorden.
Dette ønske om forandring bærer håb og solidaritet,
men det kan også føre til had og vold.
Over for disse trusler
er Panmela, Afaq, Broulaye og Tamara begyndt at handle.
De fortæller os, at vi alle er mennesker, og at vi deler samme skæbne,
og det er et vilkår for at overleve.
Det er en af vor tids store udfordringer.
MEDITER FOR KLIMAET
Den her oplevelse har lært mig, at hver gerning og hvert ord tæller.
Solidaritetens energi kan sprede sig, og den er stærk og vital.
RED JORDEN
Men hvis solidariteten skal gro, er der stadig et spørgsmål.
Vi er måske blevet mere bevidste, men er vi klar til at handle?
DE FORENEDE NATIONERS ORGANISATION FOR UNDERVISNING, VIDENSKAB OG KULTUR
G7-LANDENES UDDANNELSESTOPMØDE I PARIS I FRANKRIG
Hej, Fofo!
-Det er godt at se dig igen. -I lige måde.
Der er 500 millioner kvindelige analfabeter i verden.
Halvt så mange mænd.
Der er 620 millioner flere børn at uddanne i verden før 2030,
og heraf 450 millioner i Afrika.
Jeg var 11 år, da jeg begyndte at tale om, at piger burde gå i skole.
Så kom talibanerne.
De tog freden fra os og forbød pigernes uddannelse.
Jeg var 17 år, da jeg vandt Nobels fredspris.
Jeg bad piger fra forskellige lande om at komme til Oslo.
Piger, der ligesom mig og millioner andre, blev nægtet retten til uddannelse.
Jeg håber, I vil deltage i min kamp og investere i pigers uddannelse.
Tak, fordi I lyttede.
Tak.
Og nu en digter og fotograf…
Hvem skulle have troet, at det her eventyr ville føre mig hertil?
Hun bor og underviser i Philadelphia.
Utroligt.
-Byd velkommen til Afaq Mahmoud. -Det er mig.
For flere uger siden...
...blev min fætter myrdet.
Da jeg var yngre,
var jeg også tæt på at dø.
Jeg så min landsby blive til et mareridt,
jeg ikke kunne vågne op fra.
Jeg har set lig blive kastet i floden,
fordi vi turde bede om friheden til at lære,
og fordi vi stadig beder.
Men når vi taler om adgang til uddannelse,
må vi også tale om sikkerhed.
Jeg tænker på alle de intelligente piger, som ikke har adgang til uddannelse,
og alt det gode, de kunne have gjort.
At forandre verden betyder at beskytte udsatte mennesker.
At beskytte verdens mest udsatte mennesker
betyder at investere i uddannelsen af piger.
Skolen bør være et sted, hvor man kan koncentrere sig om at lære
uden at frygte for sit liv.
Det betyder, at når straffen for at ville have et bedre liv
er at miste livet i en flod,
så kan ingen gode mennesker tie stille.
Tak.
Lamomali og de originale kunstnere fra "Solidarité"
gav deres rettigheder til UNICEF
og til Mara, Panmela, Afaq, Broulaye og Tamara.
Afaq tager stadig billeder og skrive militant poesi.
Hun vil arrangere en udstilling i USA om dem, der flygter fra krigen.
Mara og Den store udfordring er stadig i en svær situation.
Foreningen arbejder på at skaffe alternativ finansiering
for at hjælpe de mange flygtninge, der bor på gaden i Paris.
Ashoka hjalp Panmela og hendes forening "Rede Nami"
med at finde midler til at udvide deres graffitiskole.
Organisationen modtager nu 100 kvinder hvert år
fra de fattige kvarterer i Rio de Janeiro.
Broulaye og medlemmerne af "Ampa" fik de briller, de havde brug for,
og producerer nu selv solcreme.
Foreningen planlægger at købe symaskiner
for at give albinoer et erhverv og muligheden for en indkomst.
Tamara og foreningen "Chinois de France - Français de Chine"
vier sig til juridisk bistand og har hjulpet Sonjian.
Retssagen om mordet på hans far skabte præcedens.
Det var første gang,
en jury anerkendte racisme som en skærpende faktor
i en forbrydelse mod et medlem af det asiatiske samfund.
Fællesskabet bag Indigo hjælpe-appen
deltog i optagelsen af musikvideoen til "Solidarité".
Tusindvis bruger appen hver dag til at donere ting og hjælpe hinanden.
Til alle foreninger, aktivister og borgere, der arbejder for samfundet.
Og til alle dem, der slutter sig til kampen i morgen.
Vores liv er flettet sammen.
De moderne samfund må stå sammen eller gå til grunde.
Mere end nogensinde...
Tekster af: Rikke Schultz