Downloaded from YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jsme na ostrově.
Zuří bouře.
Vítr nám fouká do očí písek a prach.
Nevidím ji jasně.
Jako bych neměla kontaktní čočky.
Malé kompaktní tělo. Sytý odstín pleti. Tmavší než můj.
Její nohy se jen letmo dotknou země,
pak uteče.
Tázavě se na mě podívá.
Její obličej je rozmazaný.
Poznávám ji podle řeči těla. Je stejná jako ta jeho.
Chci na ni zavolat, ale zapomněla jsem její jméno.
Ve snu to tak je. Věci se nelogicky mění. Ve snech to přijímáme.
Jsme bezmocní a děláme, co nám řekli.
Oplodněné vajíčko se uhnízdilo skvěle…
ale srdíčko už bohužel netluče.
Podívejte.
Já to věděla. Poslední dobou jsem nic necítila.
Embryo má jen čtyři milimetry.
Fyziologický proces je v podstatě nepostřehnutelný.
- Opravdu jsem si myslela, že něco cítím. - Prosím.
Alespoň v této rané fázi můžeme očekávat spontánní potrat.
Tentokrát žádná kyretáž.
Je mi líto, že pro vás nemám lepší zprávy.
Vy za to nemůžete.
Prosím, pojďte dál.
Je to velká zátěž nejen na psychiku, ale i kvůli hormonální léčbě.
- Neměla byste to podceňovat. - Jsem v pořádku.
Tělo si potřebuje odpočinout.
Můžu vám něco navrhnout?
Nejpozději po čtvrtém pokusu vždy navrhuji podívat se na to s odstupem.
Zamyslet se nad životními plány.
Jste si vědomi, že na další pokusy o IVF již nepřispívá zdravotní pojišťovna?
Možná byste spolu mohli něco podniknout.
Užít si hezkou dovolenou.
Jako předchozí pacientka máte spoluúčast 954 eur, plus 50 za konzultaci
a 250 za uchování a skladování spermatu. To je celkem 1 254 eur.
- Ne, dnes to nefunguje. - Alice, zaplatíš to ty?
- Mám nízký limit. Můžeme vám to poslat? - Dám vám fakturu.
- Ahoj. - Ahoj.
Hned tam budu.
NA MOTIVY POVÍDKY PETERA STAMMA DER LAUF DER DINGE
Blinkr. Trajekt je tudy.
Určitě?
Ano, tam…
- Ano. To byla odbočka do přístavu. - Ne, je to až ta další.
Byla tam cedule s lodí.
Přejeli jsme to.
Ano, ale tam je napsáno „porto“. „Porto“, to znamená přístav, ne?
Nic nevidím. Zapomněla jsem si kontaktní čočky. Chceš řídit?
Měl bych?
Má lodní šroub.
Jak může loď plout díky šroubu?
- Jízdenky se prodávají jinde. - Dobře.
Kde skončil náš stan?
Tys ho vyhodila?
Při stěhování.
Stejně byl rozbitý.
Není to ta cesta do kempu?
Ne, to je jinde.
Pan Janáček.
Pane Janáčku? Ano?
Ano.
Ale je to… Nebude tam zatékat, že ne?
Ano.
Ano, dobře. Pak…
nezbývá než čekat.
Zítra bude líp.
Ve Vídni leje.
Ano, i tak děkuju. Na shledanou.
Nezmínil jsem, že se tu praktikuje expoziční terapie.
Zeptáme se, jestli jsme tu správně.
To bylo rychlý, co?
Jsme tu správně.
Dobře, že jsme nejeli mým autem. Museli bychom ho furt nabíjet.
Pořád čučí do iPhonu.
Davide, no tak. Odlož ten mobil a vylez. Jsme tady.
Díky za pomoc.
- Páni, to ubytování je úžasný. - Vážně?
Koukni. Vídeňská espézetka.
Jsou všude.
Musí tu být obchod. Soused má…
Jasně. Poslyš…
- Rozpálíme gril? - Jo!
Takže… teď chci spoustu sacharidů, olivový olej a grappu.
A pak si dám dezert, který ty nechceš, ale nakonec mi ho celý sníš.
Poslyš…
Můžeme si to dovolit?
- Myslím, že si můžeme dovolit tiramisu. - Myslím dovolenou.
Špatná otázka. Potřebujeme ji.
Dám si sprchu.
Co je?
Jsem nenasytný?
Užíváš si jídlo. To je fajn.
Babička vždycky říkala: „Ten nepotřebuje ženu, stačí mu dezert.“
- Tak tos udělal chybu. - Teď by to viděla jinak.
Když mám tak krásnou ženu.
Mami, nemůžu usnout.
Nemůžeš být chvilku zticha?
Je skoro 22:30.
Voníš po česneku.
Udržuje mládí.
Babička jedla stroužek česneku každý den.
Chci být s váma!
Mami!
Nemám kouska klidu. Ani ve 22:30. Ani teď ne.
Nikdo mě neuloží do postele. Ani ve 22:30. Ani teď ne.
Nemám co pít. Ani ve 22:30. Ani teď ne.
Nedramatizuj to tak.
Vždycky s tím naděláš. Šup do hajan.
Mami, můžu si dát zmrzlinu?
Ne před obědem, zlatíčko.
A kdy bude oběd?
Teprv bylo devět.
Pane Janáčku, dobré ráno. Zrovna jsem vám chtěla zavolat. Ano?
Je dneska lepší počasí?
Dobře, možná odpoledne. A sklep, ano.
Sklep v tom stavu, v jakém je, je nám bohužel k ničemu.
Což nám nevyhovuje, protože máme spoustu věcí k uskladnění.
Bylo by super, kdybyste udělal ty zdi,
než se vrátíme z dovolené, a taky aspoň tu dlažbu ve velké místnosti.
Dáš mi kousnout?
Jistě.
Ano?
Sklep nikdo neuvidí a stojí jen půlku.
Vezmi si to celé. Dárek ode mě.
- Fakt? - Jo.
Díky!
- Ještě spí. - Promiňte.
Promiňte, sousedko, to je váš croissant?
Ano, to je v pořádku.
- Díky. - Jo.
To je od vás milé. Promiňte.
Ano. Pošlu vám tu nabídku na dlaždice.
Ať to máte písemně.
Ano.
Denise, pojď! Maminka musí dělat bananajámu…
Pránájámu.
Dělá tu svoji banarámu.
Na shledanou.
Denise, nech maminku na pokoji. Musí dělat bananarámu…
Klidně prozatím můžeme nechat půdu nedokončenou.
Později tam uděláme velký pokoj.
Velmi vzdušný, otevřený prostor.
Teď by mi bohatě stačila střecha.
No jo…
Půjdeš se mnou na bazén?
Jdeme na pláž. První den chodíme na pláž.
Proč?
Tak to prostě je.
Udělej to později. Stejně se tu nemůžeš soustředit.
Můžeme nafouknout dokrodýla?
Je to „krokodýl“, ne „dokrodýl“.
Vídeňáci už jsou taky vzhůru.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Christl, kde je pumpa?
Doma.
Neskutečný. Kdo balil?
- No, ty ne. - To mám tohle jako nafouknout sám?
Ten tón si odpusť.
Dokážeš to, tati. Zvládneš to.
Jsi nejsilnější!
Dá se to.
Už mám ocas.
Vypadá to větší, než to je.
Davide. Vylez odtamtud.
- Učím se! - Budeš mít alergii na stín!
Víš co? Jdi napřed. Já se poptám, jestli jde změnit ubytování.
Dobře?
- Signore? - Una… question.
Sì. Prego.
Si possibile de… change the…
You know… change the house?
- Můžeme mluvit německy. - Vážně? Super.
Zajímalo by mě, jestli jde změnit ubytování.
- Nějaký problém? - Ano…
- Buongiorno. - Buongiorno!
Zdravím, sousede.
Zdravím.
Preferovali bychom…
- Chtěli bychom ráno víc slunce. - Žádný problém. Podívám se do systému.
- Počkejte. Je to kvůli nám? - Ne. Jen chceme ráno víc slunce.
- Pak se přestěhujeme my. - Ne, to ne.
- Da noi… další… niente… dětská postel. - Ne…
- Chybí nám dětská postel, takže… - My tam dětskou postel máme.
Je u vás?
Jeden pěkný dům je volný. Menší, ale hodně slunce.
Jak chcete.
Víte co? To je jedno. Zůstaneme, kde jsme.
- Dobře. Pošlu tam někoho pro tu postel. - Ne. Zvládneme to sami. Souhlas?
Jasně.
- Romed. - Niklas.
- Ahoj. - Ahoj.
- V pohodě? - Jo, v pohodě.
Loupe tě v kříži?
Prosím?
Bolí tě z toho záda?
Ne. Na to je to moc lehké.
U vás měšťáků člověk nikdy neví.
To jsi ty.
Smutná žena.
Proč smutná?
To nevím.
Jak se jmenuješ?
Jsem Denise.
A až vyrostu, budu alpská lyžařka.
Denise, pojď sem! Nejsi namazaná opalovacím krémem.
Musím jít.
Voní to hezky.
Jako gumoví medvídci.
Máš novou kamarádku?
Nedalo se tomu zabránit.
Co ty? Pochodil jsi?
Prý nic volného nemají.
Je roztomilá.
A jejich přízvuk je vtipný.
- Vylezme na ten krpál pozpátku. - Cože?
Vylezme na ten krpál pozpátku.
Loupe mě v kříži, děvucho.
Kde ses to naučil?
Boha jeho, dej mi pokoj.
Chci jít zas do vody.
Děvucho… Je mi fuk, co to znamená, ale myslím, že přesně to jsem.
Děvucha…
Vypadám smutně?
Jak to myslíš?
Není to na mně hned poznat?
Nesmysl.
Jsi krásná.
Jako děvucha.
Neboj se! Vlez tam!
Vody se nemusíš bát.
Tohle je dovolená.
- Přijeli jste včera. - Jo.
Jste z Vídně, že? Máte vídeňskou espézetku.
Ale musím říct, že nezníte jako Vídeňáci.
Ano, byl jsem tam pracovně na pár týdnů. Pak jsem potkal manželku a zůstal tam.
- A čím se živíš? - Jsem sociální pracovník.
Páni. Respekt. To bych dělat nemohl.
- A vy? - Zámečnictví.
Devět zaměstnanců.
- Super. - Daří se mi.
- Kde? - V Hallu. To je blízko…
- V Tyrolsku. Tam bydlíme. - Jako dítě jsem tam byl každou zimu.
- Umím lyžovat líp než vy. Jo. - To chci vidět.
- Dáma je tady. - Jsi trochu spálená, co? Christl.
- Ano, jsem první fototyp. Alice. - Alice. Romed. Ahoj.
- Díky. - Na hezkou dovolenou!
Na zdraví.
Co děláš, že musíš tahat počítač na dovolenou?
Prosím?
Co děláš… Čím se živíš? Na zahradě jsi vždycky na notebooku.
To není kvůli práci. Stavíme dům.
Panna s ascendentem v Rybách, že?
Ryby kvůli citlivý pleti, Panna kvůli důrazu na kariéru.
Ano, Panna. Dělám v bance. Zákaznický servis.
Tady Christl zrovna získala diplom z astrologie.
- Od té doby jen analyzuje. - Skvělé.
Ano.
Vy nemáte děti, že?
Ne.
- Máte štěstí. - Jo.
- Mami! Tati! - Ano… Asi to nemáme psáno ve hvězdách.
- Nejspíš. - Pojďte sem!
Dobrá, jdeme.
- Tak zas někdy. - Ano.
- Mami! Tati! - Ahoj.
Hraješ tenis?
- Ano. - Dáme zápas?
- Jasně. - Paráda.
Bezva. Mějte se.
Super, Davide. Vzbudil jsi Denise.
Šel pštros s pštrosicí…
- Říkám to správně? - Jo.
Pštros s pštrosicí.
Vždycky zvažuju rybu, ale pak si dám těstoviny.
Nejdřív si objednáme pití.
Proč vůbec mají dítě?
Rodiče si tak aspoň můžou v klidu popovídat.
Nejspíš nám teď závidí.
Ano, možná.
Buona sera.
Doneste nám láhev vína.
Rosso? Bianco?
- Rosso. - Okay, perfetto.
Donesu víno a vrátím se pro objednávku.
Ty budeš s ascendentem v Blížencích.
- Proč? - Protože si vždycky dáváš dvě porce.
- To nemůžeš… Víš, kolik jsem toho snědl? - Ano, vím. Byla jsem tam.
- Pojď. Teď tohle. - Co?
Tamhle.
Ne.
- Ano. - Nemůžu se hýbat.
Ne, fakt nemůžu. Přestaň! Prosím, ne. Chci si jít lehnout.
Je to hračka.
Vidíš? Nikdo tu není.
To je právě super.
Ano.
- Proč ses nenamazala? - Namazala. Ale jen jednou.
Otoč se, prosím.
Proboha.
Nejsi Ryba. Jsi spíš Rak.
Taky budeš mít diplom?
Co ten kluk dnes dělal?
Byl vevnitř. Prý se učil.
Já mu prostě nerozumím.
Ztratím s ním trpělivost. To ti říkám.
V jeho věku jsem měl samý jedničky.
Hrál jsem fotbal, tenis, přes léto jsem pomáhal tátovi v práci.
- Nemůžeš se s ním srovnávat. - Proč?
Už není dítě.
- Je. Je mu teprv 13. - Mě nikdo na dovolenou nevzal.
On sedí uvnitř, ani neviděl moře.
Vzal bych mu mobil, ale nemám do toho co mluvit.
No tak, nebuď takový. Je to jen přechodný období.
To doufám.
Prošli jsme si tím všichni. Ty taky.
Přejde ho to.
Byl to tak super kluk.
MŮJ JEDINÝ PŘÍTEL JE ASFALT
Sakra.
Toby začal chodit na střední, že?
Ano, super.
To ráda slyším.
Dobře.
Chtěla jsem s vámi mluvit, protože…
došlo k určitým změnám v našem rozpočtu a… Ano.
A chtěla jsem vás poprosit,
abyste se ještě jednou podíval na naši smlouvu a promyslel,
jestli by nešlo zvýšit úvěrový limit o dalších 15 000 eur.
Ano. Zákazníkům to říkám už roky a teď jsem ve stejné pozici. Vida.
Hej, Romede, byl bys tak hodný a donesl mi ořechový olej?
Který?
Ano, super.
Děkuju, pane Wagnere. Dobře.
V pondělí budu v práci.
Můžu u vás být v 9:30. Vyhovuje vám to?
Ten, co používám.
- Počasí je skvělé. - Všude se tu válí lahvičky.
Ano, vy taky. Na shledanou.
Namažeš mi záda?
Promiň.
Promiň?
Byl to out.
Byla to čára.
- Ne. - Ano, byla to čára.
Nesouhlasím.
Nový míč?
S tebou je to pořád stejné.
Dobře, nový míč.
Máš víc štěstí než rozumu, ale dobře.
Rychle, než si to rozmyslím.
Odvolej ten rozum.
Ani náhodou.
Neumíš prohrávat.
Zrovna jsem ti ustoupila.
Dokonce jsem tě nechal vyhrát pár setů, abych ten zápas oživil.
Dáš mi napít?
Jasně.
Dneska jsem smutná.
Aha. A proč?
Někdy nevíš proč.
Pravda.
Dáš mi taky?
Tady máš, tulačko.
Co je to „tulačka“?
To je holka, co pořád utíká.
Davide?
Před čím?
- To někdy nevíš. - Denise?
- Pravda. - Tady!
Omlouvám se. Kde je ten David? Pojď, Denise, zlatíčko. Alice musí pracovat.
Vůbec ne.
Promiňte, asi jste čekali víc klidu.
Ne, nečekali. V pohodě.
Pojď, Denise, no tak.
Vždycky ode mě utíkáš.
Mějte se, omlouvám se!
Mami, proč jsi šla k sousedům nahatá?
Mám spodek.
Kde je David? Davide?
Davide?
Tak tady jsi.
- Jdu plavat. Chceš se přidat? - Nechci jít plavat.
Chceš hrát tenis?
Nechci hrát tenis.
Kousek odsud je ferrata. Nechceš tam? Mohlo by se ti to líbit.
Nejdřív kaňon, pak dobré jídlo…
a pak si taky uděláme hezký večer.
Proč „taky“?
- Řekla jsem „taky“? - Jo.
Nevím, proč jsem teď tak napjatý.
Ahoj.
Zase ty?
Nechceš si se mnou hrát?
Dobře, ale ne dlouho.
Dobře.
- Nevadí ti to? - Ne.
Zpíváš v dětském sboru?
Jestli zpívám v dětském sboru? Ne.
Ne.
- Proč? Ty jo? - Jo.
Ano?
Otče náš, jenž jsi na nebesích,
posvěť se otec tvůj…
Super. Moc hezké.
A teď se pomodlíme.
Proč?
- Ty nechodíš do kostela? - Ne.
Ale pak se ti nemůžou splnit tvoje přání.
Ano, možná.
Můžu?
Aha, tak ty už máš večer.
Ano.
Denise! Počkej… Stůj…
Denise…
Vrátíš mi moje brýle?
Stůj.
Denise. Ne…
Denise…
Denise, to…
Do prdele.
- To se nesmí říkat. - Já můžu. Do prdele.
- Denise! - Byly zatraceně drahé.
Zbláznila ses? Žádný plavání bez rukávků!
Říkala, že se o mě postará.
- Nevěděla jsem… - Budu mít kvůli tobě infarkt.
Promiň.
To nic. Nemohlas to vědět.
Jdeme!
Mami.
Budeš se muset naučit plavat.
Bídáku!
Nechal jsem si postavit vinný sklípek. Stálo to za to. Máme tam…
Vypadá to skvěle. Máme tam… Dali jsme tam sopečný tuf. Vypadá to úžasně.
Jako starý vinný sklep? Takže…
Ani ne. Je z roku 2009. Ale vypadá trochu jako starý sklep.
A co teplota?
Chladicí systém. V oddělené místnosti. Nejde vidět ani slyšet.
- Páni, šílenost. - Podívej, jak jsou ty kytky krásný.
Koukni na to.
Tak rychle domů.
Ten sklípek je moje království.
Když chci klid, jdu tam. Mám to tam celý pro sebe. Boží.
Chápu, proč nechcete děti.
Chtěl bys radši jinou ženu?
Chceš radši spát s Christl?
Nepotřebuju vinný sklípek, ale sauna by mi nevadila.
Není tak drahá.
Ty máš saunu taky ráda.
Udělejme si to fakt pěkné.
Co třeba…
rybníček?
Když to vyjde, můžeme tam dát…
kapra.
Znáš kapra koi?
Jsou drazí, ale…
Alice?
- Ahoj. - Ahoj.
Někdy mám chuť to prodat.
Nevěděl jsem, že si zasloužíš dům, jen když máš tři děti.
Zasloužíme si hezký život.
I bez dětí.
Ale já nechci dům. Ani psa.
Ani saunu či vibrátor místo dítěte.
Copak to nechápeš?
Neprobrali jsme vše, třeba Česko a darovaná vajíčka.
- Nebo adopci, ale o té nechceš slyšet. - Ne, nechci.
Chci vlastní děti, nebo nic. Ano, jsem sobecká.
Chci buňky nás obou.
Moje vlasy, tvoje oči.
Chci nás.
Co máš proti mým vlasům?
Vždycky se všemu vyhýbáš.
Svými vtípky a svým tělem.
Rozumím ti. Naprosto. Taky chci, aby náš vlastní genofond…
jen ten náš, pobíhal po naší zahradě.
Ale musíme čelit tomu, že se naše přání nemusí splnit.
Zníš jako špatný terapeut.
Já ovšem terapii nepotřebuju.
Jako ve filmu, co?
Ztropila jsem scénu.
Já ti rozumím.
To říkáš vždycky.
No tak. Vstávej.
Tak ráda bych s tebou měla sex.
Jsem pořád v práci.
Rodina… není čas na nic.
Proč jsi s tím sekl?
Nevím. Netuším. Snažil jsem se…
Dobře, helma. Kdybys ji potřeboval. Nikdy nevíš.
- Jak to funguje? - Jo, pořádně to utáhni.
To jsou moje záložní boty. Zkus si je.
Když tě budou tlačit, to je dobře.
- Jo, těsné. - To je dobře, jinak tu skálu necítíš.
Dobré ráno!
Chceme vyzkoušet ferratu v Rocca Doria.
Byl to jeho nápad.
Jasně.
Super.
A jéje. Asi se jí ten nápad nelíbí.
Půjdeme zítra? Nemám nic proti.
Je to v pohodě. Takže…
- Určitě? - Jo.
Když to říkáš.
Mám to správně?
Jo. Hele, ale neházej to na mě. Dobře? Jen ať víš.
- Přejde ji to. - Jo?
Jsi na dovolené s Romedem?
Už věčnost se chystám zase lézt.
Sakra.
Haló?
Ano.
Prosím?
Ale pan Janáček říkal, že ta nabídka pořád platí.
To…
Co?
Počítali jsme s tím. Nemůžeme za to, že ty šindele špatně namontovali.
Nenechám si říkat naivko. K manželovi byste si to dovolil?
Ano.
Ano, chci vědět… Ano.
Rozhodně se teď neuklidním!
Kretén.
Promiňte, už jsem skončila. Konec.
Jógu jsem nikdy nechápala. A ty?
Ne.
Nemůžu se přinutit odpočívat.
Jediná krásná věc v životě je hudba.
Jestli mi vytáhneš sluchátka, vytáhnu ti plíce.
To bych neudělala.
Stejně mám vybitou baterku.
To, jak jsi teď vyhodila ten mobil… Fakt cool.
Spal mosty.
Jeden krůček…
a byl bych pryč.
Nic by ze mě nezbylo. Nic.
Jak to teď myslíš?
Nijak. Jen říkám.
Ahoj.
Kde jsi byla? Nemohl jsem se ti dovolat.
Jsi v pohodě?
- Střecha bude… - Rozpálím gril.
- Jsme pozvaní. - Abych to sem netahal zbytečně.
Nezdržíme se dlouho, ano?
Tati, mám hlad jako vlk.
- Drž se dál. - Hej!
Je to žhavý.
Jak dlouho to ještě bude trvat?
Ani u grilu nemám kouska klidu. Ani teď ne.
Buongiorno.
Ahoj.
- Kde je Alice? - Pozdravuje vás, ale má úžeh.
Chudinka. Musí hodně pít.
Jo, to ty taky. Vezmi si tamhle pivko.
Tak jak pokračuje stavba?
Teď to nejde moc dobře. Střecha vychází dráž, než s čím jsme počítali.
Jo, chápu. Vždycky něco, co? Dej si pozor.
Když jsme stavěli dům, tak jsem přes noc zešedivěl.
Zničehonic. Ze dne na den.
Bylo to hrozný.
Ale všechny ty zvláštní přání byly z tvojí hlavy.
Má snad normální člověk doma místnost na jógu?
Ty si nedáš klobásu?
Ne.
- Potřebuju být chvíli sama. - Být sám není dobrý.
Myslím.
Pořád se na mě zlobíš kvůli těm brýlím?
Ano.
Půjčím ti je.
Taková tma.
Bojím se, že bude bouřka.
Dáme si Prosecco.
Musím jít na večeři, jinak nedostanu zmrzlinu.
Plná chuť. Vážně skvělý plný tělo.
- Pojď sem, zlato. - Můžu dostat zmrzlinu?
Rok 2010 je báječný. Má správný říz.
Sametový, jemný tělo. Roztaje ti v puse.
- Neptun v konjunkci s medium coeli. Bože. - Proč?
Ten otvírák je výsměch.
- Mělas hodně vody? - Ahoj.
Proč?
Posaď se. Dej si skvělý víno. To je dobrý na všechno.
- Vlastně si jdu pro zmrzlinu. - Minutku…
Máme pistáciovou s ascendentem ve stracciatelle.
Ty jsi fakt blb.
To zní skvěle.
Uděláme párový horoskop.
- Místo a datum narození. - Pojď se najíst.
12. září 1979, poblíž Hannoveru.
Á, Hannover.
Vidíš? Já ti to říkala. Čas?
- To nevím. - S ascendentem v Rybách. Netřeba počítat.
- Tady máš gelato. - Díky.
Ale, ale. Přece jen máme hlad?
Vy dva jste věru ostrá kombinace.
Střelec a Panna.
A jeho Slunce, to je tvoje Slunce…
je v kvadratuře s tvou Venuší. No nazdar.
V jakém smyslu?
Saturn, Slunce a Merkur jsou u tebe v konjunkci.
Jsi velmi disciplinovaná a skromná.
Ale tvůj Saturn je v kvadratuře s Měsícem.
To by mohl být problém, co se týče toho mít děti a…
Christl, to už přeháníš.
Neskousneš, že jsem v něčem lepší než ty.
- Ne každá žena musí žít pro rodinu. - Už dost.
Chtěla jsem k tomu říct něco pozitivního. Tolikrát se snažit a bezvýsledně…
To je strašný.
Člověk nikdy není spokojený s tím, co má. My to měli naopak.
U Davida mi bylo 17. Byla to nehoda.
Díky, to stačí.
Jen klid. Pořád se to může podařit.
Pochybuju.
A nemáme na to peníze.
Ne každá žena se musí stát matkou, aby došla naplnění. Tvoje tělo je moudré.
Sklapneš už?
Omlouvám se. Mluví a mluví a nikdy se neposlouchá.
- Příroda je chytřejší než my. - Přestaň.
Problém je, že jsme věřili, že my jsme ti chytřejší.
Jak to myslíš?
Jednou jsem byla těhotná. Neplánovaně. Jen z lásky.
Kempovali jsme tady na Sardinii. Byli jsme spolu teprve pár měsíců.
Alice.
- Boží dovolená, i když celou dobu pršelo. - Co je jim do toho?
Shodli jsme se, že na to ještě nejsme připravení. Že se pořádně neznáme.
U lékaře jsem viděla tlukot srdce, ale odvrátila se.
Zbavili jste se toho? Proboha.
Klidně se vyplač. Pomáhá to.
To není pravda. Zkouším to roky.
Už je chladno, co?
Ale zítra bude určitě zase krásně.
Žádné astrologické rady, co dělat dál?
Je to katolička.
To bylo hned jasné.
Nevím, proč o tom mluvíš s lidma, co známe chvilku, ale dobře.
Ty sis začal.
Řekl jsem to Romedovi při lezení. Bylo fajn o tom s někým mluvit.
Můžeš mluvit se mnou.
Už měsíce ses mě nedotkl.
Hnusím se ti?
Přeháníš.
Prostě teď nemám náladu. Nevím.
Ty se mě bojíš.
- Jsi blázen. - Je to pravda.
Protože to nedokážeš zařídit.
Protože tvoje blbé spermie jsou moc pomalé.
Okamžitě to odvolej.
Chceš se mnou spát, jen protože chceš dítě.
To odvoláš.
Já si nezačal.
Příroda má asi pravdu.
Něco je špatně.
Zasraný Ryby!
Caffè?
Zaprvé, 14 dní nemůžeš mít sex
a pak v den, kdy máš mít sex,
ho musíš mít v 11:25, protože ve 12:00 už by mohlo být pozdě.
- To je pitomý čas. - Jo, souhlas.
A navíc s ním vůbec nechceš spát. Nechceš ho ani vidět.
Ale stejně si lehneš.
Protože… máš větší šanci, když ležíš.
I když jsi radši nahoře.
Pak to strčíš dovnitř.
Nedívá se na tebe. Ani ty na něj.
A k čemu to je? K ničemu.
Tak zase zkusíš zkumavku.
Je absurdní, co tě doktoři přinutí udělat. Pošlou tě domů s obrovskými injekcemi.
A pak ti je manžel musí píchat do zadku.
A je to taková zvláštní situace, víš?
A já to prostě nechápu.
Jak můžeš… Jak lidé dokážou vymyslet tolik věcí, a nic z toho nefunguje?
Nic.
Chovají se k tobě jako ke krávě.
Chtějí ti vzít vajíčka, dát je do kbelíku, přidat spermie, a to je… Je to tak…
Je to tak… ponižující, chápeš?
Chtěla bys tak být počatá?
Ne.
Já už tohle prostě nechci, nechci na to pořád myslet.
Někdy jen čekám na ten zatracený den, kdy mi bude 46 nebo 47 a bude po všem.
Protože do té doby… nevím, zda dokážeme přestat.
Nevím…
zda dokážu přestat.
Dáš mi svoje vajíčka?
Davide?
Davide!
Davide! No tak!
Nech mě!
Davide! Cos to sakra udělal?
Davide!
- Přestaň! Překážíš! Uhni! - Nech mě být! Ne!
Davide, zlatíčko…
Davide!
Probuď se! Davide, probuď se! Davide!
Davide.
Probuď se! Davide!
Je to dobré, nebo špatné znamení?
O čem mluvíš?
Že se ještě nevrátili.
Nevím.
Nikdy nebyl ve vodě.
Ani jednou.
Je nám to moc líto.
Můžeme něco udělat?
Teď už se nic dělat nedá.
Jen čekat.
A doufat, že se probudí.
Vypumpovali mu žaludek.
Vzal si všechno, co jsme měli v lékárničce.
Léky proti bolesti, prášky na spaní…
Dokonce i léky na alergii, co bere Christl.
Jo.
Vždycky to byl idiot.
Ten kluk má všechno.
Můžu se rozloučit s Christl?
Ne.
Teď ne.
Ale díky.
Jste skvělí sousedi.
Jdeš, Denise? Odcházíme.
Nastup si, Denise.
Cosa?
Niente, scusi.
Probudil se.
Sakra, to musí být těžké.
Co?
Spálit mosty.
Cítí se jako totální nula.
Jako já.
- Uvařím čaj, dobře? - Jo, díky.
Můžeme sem dát okno?
To panoramatické.
Samozřejmě.
Peníze nejsou problém.
Snad nám nikdy nezastavějí výhled.
Překlad titulků: Pavla Vašicová