Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINALDOKUMENTAR FRA NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
HALLO, ANGEL!
ANGEL: DU ER FORTSATT PÅ
JOKES: JENTA MI, GLEDER MEG TIL Å SE DEG PÅ FESTEN I MORGEN
ANGEL: JEG VET HVEM DU ER
ANGEL: ELSKER DU MEG?
JOKES: HA, DET VET DU AT JEG GJØR
ANGEL: SÅ SI DET, DA
JOKES: JEG ELSKER DEG
ANGEL: SÅ
HVORFOR DREPTE DU MEG?
24. FEBRUAR 2006
Vi var på vei ut av huset.
Dette er min bil i oppkjørselen.
Og så kjørte en Ford Expedition forbi,
og man så at noen satt i alle setene.
Crystal, Juan og sønnen min Justin
satte seg inn i bilen.
I bilen skjøv hun frem setet, og jeg bare:
"Hopp innover. Vi skal ikke på noen hovedgater.
Vi skal tre-fire kvartaler til 7-Eleven. Hopp innover, søs. " Og…
Vi kom oss ikke forbi enden av gaten engang.
KL. 20.43
Jeg kommer hit.
Jeg ser bort, og han står der ved stoppskiltet.
Og den hvite Ford Expedition-en snur helt rundt,
og han kommer inn igjen, og stopper her.
Jeg er rettet denne veien,
og jeg stopper for å se hva som skjer med barna.
Da vi kom rundt, ser jeg en fyr i hettegenser
med en pistol omtrent en halvmeter unna meg.
Jeg ser pistolen.
Og han beveget munnen, som om han prøvde å manne seg opp til det.
Pang.
Og så masse smell og singlende glass, dekkene hviner.
Vi får flere anrop, mer enn fire skudd hørt…
Skuddene ble avfyrt, og…
-De skjøt på bilen din? -Ja, de skjøt mot meg.
Jeg dukket ned i setet og tenkte "Herregud".
Jeg vet ikke om de traff bilen.
Jeg så på søsteren min, og hun rørte seg ikke.
Hva er problemet?
Bilen kjørte rett inn.
-Det er en Honda Accord. Og de kom… -Hvilken farge?
20.47 FIRE MINUTTER ETTER SKYTINGEN
Vi kom oss til forsiden av en dagligvarebutikk. Rett foran dørene.
Jeg gikk ut og løftet henne opp. Jeg sitter og holder henne.
Noen er blitt skutt. Det virker som hun ikke er bevisst.
Adressen er…
Jeg kjente på hodet hennes…
Det ser ut som vi har et offer.
Patruljebil, hvor er du?
Gud sier: "Be, så skal dere få."
Det gjorde jeg.
Så hvor var han? Han sier også at alt følger hans plan.
Hva slags idiotplan er det?
Hvor er den kjærlige Gud i livet mitt?
Jeg skjønner det ikke.
Jeg vil bare vite hvorfor. Hvorfor?
Det var midnatt, og bestemor var i stuen og gråt.
De sa: "Crystal er blitt skutt."
Jeg sa: "Crystal er blitt skutt?" De sa: "Crystal er blitt skutt i hodet."
Det første minnet av Crystal jeg har,
er at hun likte å leke babydukker med meg, og hun stilte alltid spørsmål.
"Jaimie, fikk Annabelle flasken?" Hun gjorde…
Hun gjorde at det ble gøy å leke.
Det gjorde hun virkelig. Hun åpnet fantasien min.
Hun sørget for at jeg visste at ingenting er umulig.
Alt er mulig.
Jeg logget på MySpace.
HALLO, JAIMIE!
I kveld skjedde det noe grusomt.
Jeg blogget om det. Sånn fikk jeg ut følelsene mine. Jeg gråt ikke hjemme.
JEG AVSKYR SAMFUNNET.
Jeg bare skrev.
Jeg lot fingrene løpe og skrev i vei.
DETTE HAR ØDELAGT MEG OG FAMILIEN MIN.
Den siste setningen:
"Crystal, du må overleve. Jeg elsker deg mer enn selve livet."
Hun våknet ikke opp.
Jeg husker at hun var her,
og jeg forventer at hun skal komme inn døren igjen.
Det skjer ikke.
Når vi tenker på familien og de gode tidene,
er det som en linje er streket opp.
Før Crystal og etter Crystal.
Hun var min øyensten.
Jeg ønsket så sterkt å ha en datter. Jeg hadde tre sønner.
Og på den fjerde var det: "Ja, jeg fikk jenta mi."
Hun var solstrålen min. Hun var livet mitt. Livet mitt. Ja.
Hun gjorde alt mulig.
Hun elsket høyder og berg-og-dal-baner, og hun hadde sånn flaks på kasinoet.
Hun gikk til en maskin og la på fem dollar
og vant 38 000 dollar.
Og startet en klimaanleggsbedrift med ektemannen.
Forretningene gikk strålende.
Og så begynte mannen med narkotika og vold igjen.
Og Crystal forlot ham og var tilbake hos oss.
Ja.
Bare så mange minner. Herregud, så mange minner.
Mange gode minner også, men den kvelden
var alt som skulle til.
RIVERSIDE POLITIDISTRIKT MAGNOLIA STASJON
Ja, han har samme tatovering på halsen.
Vi har et bilde av mannen med ljåen på skrivebordet
til personen som står for tur. Så døden venter liksom alltid.
Og når du er på toppen av listen, er det din sak.
Så man aner ikke hva man skal få, og det var min tur.
Det var en skyteepisode på vestsiden av byen,
så jeg kler meg, kysser kona, kjører inn, og så går hjernen i høygir.
Min første drapssak var en gjengskyting. De er alltid ekstremt vanskelige.
Den saken er dessverre fortsatt åpen.
Det er fortsatt en fyr der ute som slapp ustraffet unna.
Tenker fortsatt på det.
Min andre sak var Crystal Theobald-saken.
Jeg kan ikke la to slippe unna. Aldri i verden.
Men starten var vanskelig.
Det var flere tomhylser på åstedet,
ved krysset mellom Greenpoint og Geranium.
De hadde en sko som kunne være involvert, så de identifiserte den for oss.
Men jeg får se hvor bevisgjenstandene er, bilder og måling av bevis, video.
Hodet mitt surret, spesielt fordi jeg var ny.
Nesten overbelastet.
Riverside politidistrikt.
De hadde vitneutsagn. Gikk dør-til-dør. Vi saumfarer området.
Hørte du ingen skudd?
Vi var inne i kveld.
-Du hverken hørte eller så noe? -Jeg var ikke her.
-Nei, jeg sov. -Du sov?
Alle som kan ha hørt eller sett hendelsen.
Du hørte ingen skudd?
Nei. Kona sa at hun hørte flere smell.
Hun så ikke noe?
Et par etterforskere var på sykehuset.
De prøver å snakke med familien, men de samarbeider ikke med etterforskerne.
Jeg likte dem ikke.
Likte dem ikke i det hele tatt, så…
Hun stolte ikke på meg. Hun visste ikke hvem jeg var.
Jeg ringte aldri politiet hvis jeg hadde et problem.
Det var ikke politiet jeg ringte.
De snakket til familien min som om det var de som gjorde det.
Truet og sa til guttene mine: "Jeg sperrer dere inne.
Hvis vi finner ut at…" Det gjorde meg opprørt.
De satte håndjern på meg og kastet meg i en politibil og avhørte meg i timevis.
Og jeg skjønte det ikke.
Jeg fortalte etterforskerne:
"Familien min hadde ingenting med dette å gjøre."
Man vil at de skal vite at jeg gjør alt jeg kan for å hjelpe.
Jeg blåser i hva du driver med hvis ikke det er relevant for saken.
Jeg er her for å oppklare drapet for deg og familien din
og fengsle den som drepte Crystal.
Så da vi åpnet vi oss litt mer, men…
Det går mange rykter om hva som kan ha skjedd.
Hva tror du er…
Det har vært mange gjengproblemer med…5150.
Dette er det vi kaller West End.
Denne rundsløyfen er hvor selve skytingen fant sted,
men også der 5150 hevder revir.
Men det var også flere andre gjenger som gjorde krav på samme område,
så det er krig om revir og karer som ser hverandre. Det blir konflikt.
Rivaliserende narkogjenger med latinoer og svarte…
5150 dukket opp i Riverside omtrent i 2003.
De prøvde å etablere seg og gjorde seg bemerket
som en spesielt voldelig og konfronterende gjeng.
Det eskalerte til overfall og skyting, før de drepte tre personer
i løpet av to og et halvt til tre år.
Det var en rask utvikling.
Så vi er i Riverside nå.
Mange skyteepisoder, og hver natt blir folk knivstukket og ranet.
Straks folk hørte 5150, ble de redde.
De sa vi var mordere, drapsmenn.
Jeg trodde aldri at samfunnet ville se sånn på oss.
Opprinnelig var Riverside et slags utskudd fra Los Angeles.
Alle de som ikke hadde råd til å bo i LA eller Orange County,
kom til Riverside. Mange fattige mennesker, vil jeg si.
Jeg tror aldri vi dro på stranden eller til Disneyland.
Aldri noe sånt.
Vi opplevde aldri noe utenfor det området. Så vi trodde det var sånn livet var.
5150 var liksom jeg og mine søskenbarn og familiemedlemmer som støttet hverandre.
Det var hele motivet. Vi er familie. Det var det.
Vi var her ute alle sammen. Uten at noe skjedde.
Vi var alle under 18 år.
Da vi var unge, var alle ute etter oss.
Gi meg en fullstendig beskrivelse.
Han var ung. Han var en guttunge.
Men hvis jeg ser ham, kjenner jeg ham igjen.
Så var det flere intervjuer, og man så på bilder.
Dette albumet har alle de forskjellige gjengmedlemmene,
og det hjelper meg å holde oversikt over hvem som er hvem.
Belinda sa at skytteren var en veldig ung,
nesten hvit latinamerikansk fyr, skikkelig babyfjes.
Og hun så ansiktet hans og kunne identifisere ham uten problemer.
Dette er tegningen basert på informasjonen fra Belinda.
Jeg så gjennom årbøker og lignende etter folk som er gjengmedlemmer
og har et oppdatert bilde å se på.
Jeg snakker med Belinda: "Jeg har bilder du må se på."
Hun begynner å gå gjennom bildene.
Og hun kommer til en ung fyr.
Og hun stopper
og sier: "Det er ham."
En dag ringte etterforsker Wheeler og sa
at de hadde noen de trodde var involvert i saken,
og de kunne kjøre meg ned dit for å se på ham.
Og hun identifiserer ham. "Det er ham."
Går det bra?
Vi begynner å presse ham og spør hvor han var,
og han har gitt oss et alibi om hvor han var og med hvem.
Jeg var ikke der.
Jeg vet at du var det. Noen har identifisert deg.
Jeg sier: "Vi skal sjekke dette.
Ikke lyv for meg. Jeg finner ut om du lyver."
Vi var hjemme hos meg, og så dro vi til hans brors kjæreste.
Han sa: "Jeg var ikke der. Jeg besøkte en venn. Du kan ringe dem.
Bare hør med dem."
Jeg får noen kolleger til å gå og bekrefte alibiet.
Og det er solid.
Vær så snill!
La meg dra hjem!
Og nå begynner jeg å tenke: Er han feilidentifisert?
Ingen god start."
Så vi måtte sende ham hjem.
De forklarte meg det ikke godt nok.
At hvis man gjør en feil og identifiserer en som ikke er involvert,
kan de ikke lenger bruke det du har å si når det kommer i retten.
Så det gjorde saken vanskelig for etterforskeren.
Man starter veldig optimistisk på en sak. Vi fikser dette. Dette blir oppklart.
Og så når du et punkt der det ikke er flere ledetråder,
og nå er det omtrent en utmattelseskrig.
Og jeg lovet henne det.
Det var det siste jeg fikk sagt til henne utenom "Jeg elsker deg".
Jeg lovet å ta ham, om det så var det siste jeg gjorde.
Jeg skal ta ham. De skal få svi.
MYSPACE.COM ET STED FOR VENNER
NICK: HEI
MINE VENNER TROR 5150-GUTTA SOM DREPTE CRYSTAL, ER PÅ MYSPACE
Jeg snakket vel med Nick på MySpace,
og han hadde fortalt meg hvordan
de involverte hadde MySpace.
Han sa: "Alle har profiler."
HUN LA DEM TIL SOM TOPPVENNER. TA EN TITT
Jeg visste allerede at det var 5150.
Gatene snakker. Man hører ting.
Litt etter litt finner man det ut.
Jeg var ung. Jeg var bare en ungdom da hun døde.
Jeg var kanskje 13 år gammel, så da det skjedde,
visste jeg ikke egentlig om gjengene.
Jeg snakket med tante Belinda og sa:
"Jeg kan gå på MySpace og lete for deg. Skaffe informasjonen."
Jeg visste ingenting om sosiale medier. Jeg var ikke på MySpace.
Hun sa: "Hvordan gjør du det?" "Jeg kan gjøre alt. Ikke vær redd."
Jeg var 14.
Nesten 15.
Hvis du har en tenåring hjemme, bruker han eller hun mye tid
på den sosiale medieplattformen MySpace.com.
Jeg visste alt om det. Ut og inn.
Hvordan få det til å se sånn ut, hvordan få dette opp i teksten din,
hvordan man lager farget tekst, alt.
Med 66 millioner brukere over hele landet
er MySpace et av de mest populære nettverkene som brukes av unge.
De fleste på skolen bruker MySpace.
Man legger opp bilder. Møter folk.
Den var helt nytt. Populært. Alle ville være med.
Jeg var besatt av det.
Jeg var spent. Vil du gi meg denne sjansen? Gi meg ansvaret?
Jeg tenkte: Hvordan kan jeg snoke bedre?
Så Jaimie googlet et bilde og fant en pen jente.
PEN JENTE MYSPACE
Hun hadde Supergirl-T-skjorte på. "Du skal bli min Supergirl."
Jeg ville ha et pent ansikt, en pen kropp, med min hjerne bak.
Og vi kalte henne Rebecca, og vi postet det.
Jeg laget en jente jeg så for meg at gjengmedlemmene ville like.
Jeg la til: "Røyker gress og drikker øl."
Men jeg skrev cerveza fordi jeg syntes det var smartere.
Jeg ville de skulle tro at jenta på MySpace er ekte.
Jeg hadde de åtte på topp. Jeg ble venn med alle.
Jeg klikket på profilen, gikk til deres topp åtte, la til alle deres topp åtte.
Du ble klikket, og alle ble klikket, og alle ble lagt til.
Og jeg la til helt til jeg hadde en MySpace full av karer
som var med i 5150, og det så ut som jeg hørte hjemme.
Jeg sa: "Tante Belinda, alt er klart. Hva skal jeg gjøre? "
"Skaff så mye informasjon du kan."
EMNE: HEI SKJER'A?!
DERE VILLE LIKT MEG OG VENNINNENE VI BURDE MØTES
SEND
Jeg ville bare få dem til å like meg. Stole på meg.
De staver ikke ut ordene engang.
Jeg måtte spørre: "Hva betyr LOL?"
Skrivningen min var et skuespill. Det var det skuespillet mitt var.
Jeg prøvde bare å finne ut hvor de var fra, hva de gjorde.
Selvfølgelig visste jeg at de kjørte en hvit Ford Expedition den kvelden.
Hun ville at jeg skulle begynne å grave etter informasjon.
Og jeg sa: "Nei, jeg må dra det ut litt. La meg gjøre det om en uke."
Gi meg tre dager før jeg begynner å si: "Hva slags bil har du?"
Ok. Han hadde en hvit Ford Expedition.
Ja, to av dem.
Det gjorde det enda mer forvirrende.
Med vitnene og alle sammen, for de to bilene har samme farge.
Jeg husker at vi snakket om bilene i området.
Dette er Robbie.
Naboene hadde sett et par biler.
Noen beskrev dem som SUV-er, som Expedition, eller noe sånt.
De sto parkert her.
De tok runder i området, nesten som om de jaktet på hverandre.
Jeg spurte dem om det. "Så dere det? Vet dere hva som skjedde?
Dere satte dere i bilen samtidig som de kjørte gjennom området."
Og jeg kan huske at de lot som de ikke skjønte meg.
Ja, det var litt sånn.
Jeg fortalte ikke alt jeg visste med en gang.
Hvor var Robert da dette skjedde?
Vet ikke. Robert hadde ikke noe med dette å gjøre.
Ok.
Så da du forteller historien om den kvelden, nevner du ikke Robbie.
Å ja, for det hadde skjedd tidligere,
men så forsvant det helt. Jeg tenkte ikke engang på hvor Robbie dro.
Jeg dro for å finne Robbie. Og vi skulle til butikken.
Så viste det seg senere at storebroren Robert var i en av bilene som ble jaget,
og det tok lang tid før de innrømmet det.
KL. 20.38 FEM MINUTTER FØR SKYTEEPISODEN
Hele greia begynner med at Robbie
parkerte overfor foreldrenes hus og snakker med en venn.
Jeg dro hjem til ham, og kameraten min kom ut.
Han er ved passasjervinduet og snakker til meg.
Og kjæresten min fikk et rart uttrykk i ansiktet.
Og det var en Expedition bak oss.
Og jeg så på kameraten min. Han så litt nervøs ut
og gikk tilbake mot huset.
Jeg hadde en uggen følelse, for jeg kjente dem ikke.
Jeg har ikke slike problemer i livet.
Jeg skrudde på frontlysene og kjørte.
Jeg trodde jeg ville treffe dem eller fortauskanten. Jeg skrenset rundt hjørnet.
Så begynte du å jakte på meg.
Du var ikke i en SUV den kvelden?
-Nei. -Absolutt ikke?
Veldig mange så to SUV-er den kvelden.
Husk at jeg er her for å hjelpe familien din, Robert.
Det er jobben vår.
Jeg stakk. Jeg trodde det var over. Uansett hva det var, var det over.
Jeg drar til min datters mors hus.
Da jeg kommer dit, er hun helt hysterisk.
Jeg tror vi begynte å granske familien.
Jeg fikk vite at Lane-Theobald-familien hadde hatt problemer før.
BESITTELSE AV MARIJUANA HELERI, KJØRING UTEN FØRERKORT
Folk hadde blitt arrestert.
Guttene mine er jo gutter. Og de har jo sine problemer.
De liker å slåss og slike ting.
Selv med Belinda var det dopproblemer i fortiden.
Vi har vært i narkoverdenen sammen.
Narkobruk. Men jeg vil ikke si det. Vil du at jeg skal si det?
Vel, det begynte med litt helgemoro, men så ble det mammas lille hjelper.
Det var sånn man klarte å ha to jobber og ta seg av fem barn og huset.
Det var metamfetamin. Djevel-dopet.
Dra på jobb, ta en stripe. Komme hjem fra jobb.
Barna var alltid her, men så det ikke. Vi brukte ikke dop foran barna.
AMBUR CRYSTALS BESTE VENN
De prøvde å skjule det så mye de kunne, men det var veldig åpenbart.
Ja, det største problemet var da jeg solgte narkotika og havnet i fengsel.
Hun har vært i kontakt med politiet for sine egne problemer,
for sønnenes problemer.
Ja. Jeg solgte mye. Jeg gjorde mye skade der ute.
Over hele Riverside.
Jeg har fått mye narkotika ut på gaten.
Og alt Crystal spurte henne om da hun var yngre, var:
"Vær så snill, mamma. Slutt med narkotika."
Så teorien om hvem som kan være ansvarlig for dette, blir mer åpen.
Stammer det fra noens tidligere problemer i fengsel?
Er det noen som har problemer med gjenger?
Er det noen som skyldte noen penger eller dop?
Plutselig åpner mulighetene seg enda mer,
for det er en kompromitterende situasjon med offerets familie.
MARS 2006 ÉN MÅNED ETTER CRYSTALS DØD
Hver dag. Gå ut av skolen, gå rett hjem.
Time etter time.
Fra klokken 15 til klokken 01 var jeg på.
Jeg tror det ble vanskeligere da tante Belinda kom på ideen om
å få Crystal på MySpace.
Rebecca fikk ikke nok treff fra dem vi var interessert i.
Så jeg spurte henne: "Kan du legge opp bilde av Crystal?"
Jeg sa: "Hvorfor vil du legge Crystal på MySpace?"
Få dem til å forelske seg i henne.
Vi bestemte oss for å kalle henne Angel. Og jeg skrev på profilen hennes
at jeg skulle bli deres største tabbe i livet
og deres dypeste, mørkeste, best bevarte hemmelighet.
Og jammen begynte de å svare.
Det plinget konstant.
Jeg byttet frem og tilbake. Jeg hadde to sider åpne.
Jeg minimerte en, gikk til Angel, minimerte den andre, gikk til Rebecca.
Min Supergirl. Hun fikk dem ikke forelsket i seg.
Hun var mer som et ligg.
Crystal var kjærligheten.
Rebecca gravde mye, var nysgjerrig.
"Fortell meg ditt, fortell datt." Det var veldig flørtende. Og tenåringsaktig.
"I dag var en drittdag." "Å, skolen suger." Og så et tristefjes.
Angels var alltid munter og søt.
Hun hadde gode fonter. Store fonter.
Små fonter, rosa fonter, blå fonter, glitrende fonter.
JOKES VIL VÆRE VENNEN DIN! GODKJENN
Det varte ikke lenge. Profilen hadde så vidt vært oppe da William Sotelo svarte.
Han ser ikke filmer. Han ser på porno.
Han leser ikke bøker. "Drit i bøker."
Og han står i profilen sin.
"Jeg er fra 5150, og jeg liker å drepe."
Så jeg ble fiksert på Sotelo.
Jeg snakket hovedsakelig med ham.
Han var krystallklar angående 5150 på MySpace.
Jaimie legger opp meldinger. Han sender meldinger tilbake.
"Hva gjør du utenom å feste og drikke?"
Jeg er ikke egentlig en partyjente. Iblant.
"Nei, det er ikke min greie. Jeg har mål. Jeg skal vise deg. Jeg skal bli noe."
Når man vil få noen tent på deg, leker du med dem.
Og jeg gjorde det Crystal lærte meg. Få gutten til å komme til deg.
APRIL 2006 TO MÅNEDER ETTER CRYSTALS DØD
JOKES: HEI DER
ANGEL: JEG SAVNER MAMMA.
JOKES: HVOR ER HUN?
Vi sa at Angels mor var i fengsel for å ha laget metamfetamin.
Jeg tenkte det kanskje ville få dem til å fortelle om dop eller fengsel.
JOKES: POKKER. TRIST DET DU OPPLEVER NÅ.
Han reagerte motsatt av det jeg ventet.
JOKES: KJIPT. TA ÉN DAG AV GANGEN.
Det ble dypt. Det var helt sykt.
ANGEL: TAKK. JEG SKAL PRØVE.
JOKES: HVIS DU VIL SNAKKE OM DET, ER JEG HER.
Meldingene hans ble søtere og søtere.
JOKES: JEG HAR TENKT PÅ DEG HELE DAGEN
Nå ville han gi meg alt jeg ønsket og sørge for at ingenting annet kom i veien.
JOKES: JEG HAR ALDRI FØLT NOE SLIKT FØR
Jeg har et bilde av Crystal i hodet.
Jeg måtte skildre det.
Jeg måtte vise ham at hun var et vakkert menneske.
Hun var vanskelig å ikke forelske seg i.
Man ble forelsket med en gang.
Personligheten hennes, smilet hennes.
Det var vanskelig for ham ikke å forelske seg i henne.
Han sa: "Jeg har fest i kveld. Vil du komme?"
ANGEL: Å, SÅ GØY
"Jeg er klar i kveld. Har du ikke bil, kan jeg hente deg."
Vi bare "nei".
De vil møte meg. Hva gjør jeg?
Hun sa: "Si ja."
ANGEL: OK, JEG ER MED. VI SES.
JOKES: JA!!! ENDELIG
"Og så send en beskjed i siste liten og si at du ikke kan."
Og en time senere skrev jeg: "Jeg har ingen å sitte på med."
Han prøvde hardt å få meg til å komme bort den kvelden.
Det var mer enn han hadde prøvd før.
"Å, jenta mi. Jeg henter deg."
Så jeg skrev: "Hvis du henter meg, hva slags bil skal jeg se etter?"
MIN HVITE FORD EXPEDITION
Var det noe som skilte seg ut med den hvite bilen?
Var den senket eller hadde spesielle felger?
Det var en Expedition. Vet ikke bilmerket.
-Ok. -Om det er en Ford eller hva.
Belinda visste at jeg lette etter en bestemt biltype.
En Expedition.
Den var hvit, men hadde også gulltoner her og der.
Og jeg så etter 5150-gjengmedlemmet som hadde den bilen.
FØREREN
Jeg ringte etterforsker Wheeler og sa:
"Dette fant jeg ut. Jeg tror vi fant ham. Dette er personen."
Jeg husker hun ringte meg og sa: "Jokes. Det var hans bil. Det var ham."
Det var også der MySpace-kontoen kom inn i bildet.
I begynnelsen sa jeg: "Du burde sagt ifra, så jeg ville visst om dette på forhånd."
Men jeg gikk gjennom kommentarene fra de forskjellige karene
som var på tuppa etter denne jenta. En pen jente. Pen dame.
Og hun snakket med dem på denne måten.
Ikke rart de ble lokket inn. Det var en lur felle.
Min neste tanke er at jeg må få tak i William Sotelo. Jokes.
Hvis han er sjåføren, kan han fortelle hvem som var i bilen. Hvem skytteren er.
Ok. Greit, Will.
Vi henter deg når vi er ferdige.
Han studerte yrkesfag.
Du tar fagbrev. Jeg vet hva det betyr.
-Hva slags mat lager du? -Kaldtkjøkkenet.
Han gikk visstnok på kokkeskole.
Så kult. Det er bedre enn det du drev med.
-Å, ja. -Absolutt.
Vi snakket helt fra San Bernardino til Riverside.
Greit. Du ville ha vann? Kan du hente til ham?
-Beklager det. -Ikke noe problem.
Navnet ditt dukket opp i en sak jeg jobber med. Ok?
-Sak? -Ja. En etterforskning jeg holder på med.
Er det gjengmedlemmer?
Det har med 5150 å gjøre. Det er en jente som ble skutt.
Jente?
Det jeg må spørre deg om, er bilen din.
Din Ford Expedition ble identifisert på åstedet.
Var det min? Med nummerskiltet? Jeg vet ikke.
Ja, bilen din var der.
-Når var dette? -I februar.
Tilbake i februar?
Jeg vet ikke.
Jo, det gjør du.
Når han kom med benektelser
eller bestred bevisene jeg hadde, overkjørte jeg ham og sa:
"Ikke benekt det. Jeg vet at du var der. Jeg vil bare vite hvorfor."
Ingen andre i 5150 eller noen andre i området har en sånn bil utenom deg.
Hver gang jeg snakker om Jokes, nevnes den bilen.
-Jokes? -Det er deg.
Nå er det på tide at du er ærlig med meg, for jeg er din eneste allierte nå.
Etter en stund slet jeg ham ut.
Problemet er at hvis du sier "Jeg var ikke der"…
-Ok, jeg skal si sannheten, men… -Det er det jeg ønsker. Sannheten.
-Jeg var ikke involvert. Det bare skjedde. -Fortell. Si hva som skjedde.
KL. 20.36
SYV MINUTTER FØR SKYTINGEN
Vi bare kjørte rundt ved Rutland.
Rutland Park? Er det 5150s territorium, eller er ikke det nær MDs territorium?
-Ja, det er MDs territorium. -Og alle sitter på i Expeditionen?
Den var full. Sikkert syv personer i bilen.
En hvit Expedition passerte og traff nesten bilen min.
Han avskar oss. Nesten så nær ved å treffe bilen.
"Det var her vi var da vi så SUV-en Robert kjørte.
Her stoppet vi da bilene kjørte opp mot oss."
Og så begynte de…
Den hvite Expeditionen begynte å skyte på bilen min.
-De skjøt på bilen din? -Ja.
Jeg skulle kjøre, og Lil Huero sa "Bare stopp".
-Han gikk ut. -Ok.
Så Little Huero gikk ut?
JULIO HEREDIA ALIAS "LIL HUERO"
Hvor gikk han? Gikk han mot…
Jeg vet ikke. Jeg dukket. Kulene fløy overalt.
Veldig modig å gå ut hvis noen skyter på deg.
Veldig modig å gå ut av bilen.
Han er sprø. Helt psyko. Det er rart.
Hva så du i bilen med jenta i da den kjørte forbi? Ble den truffet?
-Ja, det ble den. -Har den kulehull?
-Nei, vinduet ble knust. -Hvilket vindu?
Fronten, passasjersiden.
Ok. Og du sa at du ble skutt på? Ble bilen din truffet?
-Nei, jeg tror ikke den ble truffet. -De er nære til ikke å treffe deg.
-Skulle tro du ble truffet. -Jeg vet ikke.
Og vi hadde ingen kulehull i Williams SUV, ingen tomhylser,
ingen våpen som ble funnet i Theobald-boligen.
Og uten det beviset har jeg ingenting som kan bekrefte
at de ble beskutt av Theobald-familien.
Ok, når så du Little Huero igjen?
Jeg har aldri hørt fra ham eller sett ham igjen.
Ikke?
De hadde ikke hatt kontakt med ham, Julio Heredia.
Han var ikke ute og begikk de forbrytelsene han hadde gjort.
Han var rene spøkelset.
Så Little Huero, Julio Heredia.
Han ser ut som en hovedmistenkt.
Jeg må få tak i ham
Skal vi ta en pause? Kan du vente noen minutter?
-Ok. -Straks tilbake.
-Blir dette mellom oss? -Unnskyld?
Vil noen andre finne ut av dette?
-Om jeg skal sladre? -Jeg vil ikke bli drept.
-Jeg skal ikke fortelle Little Huero. -Ok.
Jeg hadde ikke nok til å pågripe William.
Og siden alt var avhengig av hans villighet til å hjelpe meg,
måtte jeg løslate ham…
Det hadde jeg lovet ham.
-San Bernadino? -Kan du kjøre meg til Parkview?
Parkview? Ok.
Men han var stor. En viktig brikke.
Denne matrisen dekker personene som var på åstedet da det skjedde.
Dette er William Lemus Junior. Alias Little Rascal.
Og broren Manuel.
Manuels kallenavn var Tripper.
Jeg følte at det bare var tull.
På skolen prøvde gjenger å rekruttere gutter mens de var små.
Jeg sa nei. Jeg sa de var for unge.
De så på meg og sa: "Hvordan tror du vi rekrutterte deg?"
MANUEL LEMUS TIDLIGERE 5150-GJENGMEDLEM
Jeg dro på festen deres, og jeg likte alt de drev med.
Og huset var fullt av folk.
Høy musikk.
Men i det øyeblikket følte jeg at det var her jeg ville være.
I neste øyeblikk kommer en fyr på sykkel bort til meg.
På begynnelsen av skoleåret
sa noen at fyren på sykkelen er han som skyter deg.
Julio.
Han bare: "Ja. Gi ham en øl."
Jeg drikker ikke.
"Vil du være med, eller ikke?"
"Ja."
"Gi ham litt gress."
"Jeg røyker ikke."
"Vil du være med? Gjør ditt. Vil du være med? Gjør datt."
Han løfter hånden og sier: "Ta ham."
En av ungdommene grep tak i meg og slengte meg i gulvet.
Og så er du med.
Og de begynte å klemme meg, holde rundt meg.
"Vi støtter deg hvis noe skjer."
Og så vil de at jeg skal henge med dem. De vil ha meg ved bordet deres.
Og så begynte jeg å lage det nå.
Slik jeg følte meg…
Hvorfor skal jeg være redd? Bør jeg ikke føle meg trygg?
Ha følelsen av at ingen vil angripe meg?
Jeg er med de som angriper folk.
Vi levde veldig fredelig der. Veldig fredelig.
Det var aldri problemer.
Alle de var vennene hans fordi de var fra samme nabolag.
De var vennene hans.
De virket så uskyldige.
De viste meg respekt. De bannet ikke.
Og jeg ante ikke hvilket stort problem det var.
Det var ikke fullført ennå. Det var derfor jeg holdt på så lenge.
For jeg hadde mye mer å gjøre.
JOKES: HVA FÅR DEG TIL Å SMILE, BABY? ANGEL: FAMILIEN
Jeg prøvde virkelig å være Crystal.
ANGEL: JEG LIKER Å SYNGE OGSÅ
JOKES: DU HAR SIKKERT EN VAKKER STEMME
Å få noen til å forelske seg i en som er død, er ingen god følelse.
Da jeg sendte meldinger som Angel,
lot som jeg var henne,
holdt jeg henne levende i hjertet mitt.
Jeg var sammen med henne igjen hele natten. Mens jeg var sent oppe.
Jeg tror det var det som gjorde det vanskelig på slutten.
Det føltes som jeg…
…satt fast i å spille henne.
Og hun var ikke her lenger. Tungt å se på ansiktet hennes hver dag.
JOKES: NÅR SKAL VI MØTES?
TORTURERER DU MEG?
Det var da MySpace ble vanskelig for meg.
SKRIV TILBAKE, VÆR SÅ SNILL
Jeg sa til tante Belinda
at jeg var ferdig. Jeg klarte ikke mer.
Å ja, jeg var
så deprimert. Veldig deprimert.
Jeg sa: "Hvorfor er ikke William Sotelo i varetekt?"
Etter at de har funnet ut alt, og han innrømmer det.
Alt har et bristepunkt før eller senere.
Som en krukke som blir stappet fullt.
Det er ingen trykkventil. Alt fylles på, og krukken begynner å sprekke.
Og ting begynner å tyte ut uten noe sted å gå.
Jeg vet hvordan gaten fungerer. Du og brødrene dine vil ordne dette.
Men nok skade er gjort. Du og brødrene dine trenger ikke å gå i fengsel igjen.
Moren din trenger ikke den smerten, så…
Jeg vet at guttene hennes ikke ville at vi skulle oppklare dette.
De var vant til å takle ting på sin måte. Og det er ikke bra for noen.
Vil sønnene dine ta seg av dette selv?
-Nei. -Nei? Ok, det er bra.
Vi trenger ikke det.
Bare på grunn av et løfte til moren min
gjennomførte vi ikke det vi ønsket å gjøre.
Ok, alle sammen, ikke noe vold. Ikke i min datters navn.
Men i bakhodet visste jeg at jeg ville drepe ham.
Så jeg overtok nettstedet, for etter så mange måneder
begynner man å lure: Klarer de å ta ham?
Og jeg går inn i en sone med dette sinnet.
Jeg fant ut alt jeg kunne om familien deres. Alt jeg kunne om dem.
Riverside High School.
Jeg begynte å bli litt modigere.
Og jeg kjørte forbi husene deres og tok bilder av bilene.
Nummerskiltene.
Jeg ringte FBI og immigrasjonsmyndighetene.
Jeg prøvde å få alle deportert.
Jeg prøvde å lage problemer for dem.
Så på noen av deres religiøse eiendeler.
Santeria-forbannelser. Slapp et par ting i hagen deres.
Svarte lys og den lille voodoo-dukken fra Spencer's med en masse nåler i.
Belinda var litt psyko. I sin egen lille verden.
Jeg var glad i henne, for… Men hun kan være sprø.
Jeg ble venn med noen i Casa Blanca-gjengen.
Jeg fortalte dem at William Sotelo slengte dritt om dem.
Han sier dere er noen jævla pyser.
Gjorde dem forbanna.
De bare: "Vil du yppe på MySpace?"
Jeg er på mikrofonen på MySpace…
Jeg bare: "Jævla hurpe. Vil du møte meg?
Ta motorvei 91.
Ta av ved La Sierra. Sving til høyre.
Jeg kjører en hvit Ford Expedition, hurpe."
Hun hadde en tirade på den MySpace-kontoen.
Dette kommer til å ødelegge hvis du begynner å true dem
og gjøre ting som vekker sympati for dem.
Etterforsker Wheeler sa:
"En rekke hvite Ford Expedition
er blitt skutt på og brent opp og vandalisert."
Jeg vil ikke ha noen løse kanoner der ute som ødelegger for oss.
Og han sier: "Du må slutte med dette tøvet,
holde deg unna nettet og la oss gjøre jobben vår."
Jeg bare: "Ok. Ja. Den er god."
Høres som jeg begynner å få til noe, og det siste jeg vil gjøre, er å slutte.
Og så var det rundt 20. april, 4/20, straffeloven for marihuana.
Og alle var der. "God 4/20."
"Røyker en stor en" og "Alle fester". Ikke sant?
Så jeg begynte å tenke: party.
125 STRIPPERE!
STRIPP FOR Å VINNE
GRATIS ÅPEN BAR
FOR ALLE VIP-ER
DET BLIR VILT! DERE FÅR VIP-INVITASJON!
Jeg begynte å sende ut meldinger om
at Angel skal ha Verdens undergang-fest den 6.6.06,
og jeg forteller ikke hvor festen skal være før klokken 18 den kvelden.
Jeg husker at hun fortalte meg om 5150-gjengen
og at hun spilte en annen for å lokke til seg en av karene.
Hun hadde en eller annen fest.
Gjennom Perris er det en vei som heter Ryder Road.
Her blir historien enda villere.
Et sted hvor jeg kan se dem komme inn, men de ser ikke meg.
Og jeg bare… Ja.
Hun sier: "Du vil ikke tro hva jeg gjør."
Og jeg sa det skremte meg.
"Jeg vet det er dette du vil." Men jeg syntes det var sprøtt.
SOLNEDGANG 6. JUNI
POLITISTASJONER I RIVERSIDE
HVOR LANGT UNNA KAN MAN HØRE SKUDD?
Hvem skulle skyte?
Jeg skulle skyte dem. Den var min.
De var mine. Jeg skulle skyte dem selv.
INGEN ADGANG INNTRENGERE BLIR ANMELDT
-Ja, jeg hadde en plan og en pistol. -Er du god til å skyte?
Det var ikke langt hold.
Bare la ham kjøre inn og opp på toppen, så ville jeg hatt overtaket.
Skjønner?
Og det skulle bli slutten på deres verden.
Jeg husker at jeg kom hjem,
og hun var på vei ut. Hun var bestemt.
Og uansett hva det var, ville hun føle seg bedre. Og det var det hun ønsket.
Og mannen min og guttene mine bare: "Mamma, ikke gjør det. Slutt."
Vi ville ikke la henne gjøre det.
Vi ville mistet moren vår.
Jeg la en plan for å drepe folk.
La det synke inn.
Du er suicidal eller morderisk. Du bryr deg ikke, men du bryr deg for mye.
Det var dagen før.
DERE ER FORTSATT LOGGET PÅ HER
Jeg skal ikke skade ham. Jeg skal ikke drepe ham.
JOKES: JENTA MI
Men jeg var bare ved datamaskinen,
og jeg gråt og gråt.
ANGEL: JEG VET HVEM DU ER
ANGEL: ELSKER DU MEG?
JOKES: DET VET DU
Jeg ville at han skulle ha det vondt.
ANGEL: SÅ SI DET, DA
JOKES: JEG ELSKER DEG
ANGEL: SÅ
HVORFOR DREPTE DU MEG?
Du snakker ikke med Angel. Dette er den lille jenta du drepte.
DETTE ER CRYSTAL THEOBALD
Du visste visst ikke hvem du drepte,
for ingen av dere kjente igjen bildet hennes.
Hvorfor drepte du meg?
Jeg hadde drømmer. Jeg hadde håp.
Hvorfor?
ONLINE NÅ!
Han svarte ikke på det.
Det var da jeg ga etterforskeren MySpace.
Jeg ga passordene og MySpace for å holde meg i sjakk.
Jokes forsvant fra jordens overflate.
Ingen så ham. Ingen hadde mer kontakt med ham.
William var ikke i varetekt, så en annen måtte fortelle hva som skjedde i bilen.
Ok, dette er Wyburn, episenteret for 5150 før i tiden.
Det var en gate der det også var to andre gjengmedlemmer
som hadde vært i bilen, Lemus-brødrene.
Dette huset til venstre var Lemus-brødrenes hus.
Siden Jokes hadde sagt at de var i bilen,
var de mitt neste steg, siden jeg ikke fant Julio.
Det var en skyteepisode.
Jeg vet ikke om noen skjøt mot dere. Jeg vet ikke om dere skjøt mot noen.
Hvis jeg var involvert i en skyteepisode, ville jeg husket det.
Og han spurte meg igjen.
"Vi vet alt.
Du er den eneste som ikke snakker."
Du sa at du ikke visste noe og at du ikke var i bilen. Jeg vet det er løgn.
For du sier at broren min er her, så lar du oss snakke litt.
Så sier han: "Du må fortelle dem dette og dette,
-for da sperrer han deg inne." -Han var ærlig.
Jeg skjulte ingenting. Han sa han var der.
Han sa: "Broren din er i det andre rommet, og han fortalte oss alt."
-Er dette fronten på bilen? -Ja. Dette er fronten.
Ok.
Dette er meg. Dette er broren min. Vi er de eneste i baksetet.
-Du er helt bakerst? -Ja.
Dette er William Lemus' tegning.
Han snakker om Jokes og Huero.
Jokes sa "Disse menneskene var i bilen", og William Lemus bekreftet det.
Historiene begynte å ligne.
Bilene var like. Skytteren var den samme.
Han skjøt et skudd høyt, og så siktet han mot bilen.
-Ja. -Pang, pang.
-Og de skuddene traff bilen. -Ok.
Det er ham. Det er ikke meg.
"Vi henter ham hit." Ok.
Vi ser om vi kan snakke med ham.
De brakte ham inn.
Og der og da
ville jeg kaste meg over ham…
…og angripe broren min.
Reglene er at man ikke sier noe.
-Snakker du sant? -De dreper ham.
Ellers lyver du for meg. Vil du lyve for meg midt i en drapsetterforskning?
Ta sjansen. Eller si sannheten og fortell hva som faktisk skjedde.
Det blir ikke mer svart-hvitt.
-Jeg drepte ingen. -Greit. Si hva som skjedde.
Jeg bare: "Dere får ikke ett eneste ord ut av meg."
Og de løslot oss.
Og da de løslot oss…
…så jeg på broren min og sa: "Jeg vet ikke hva du gjorde der."
Jeg visste at gjengen ville drepe meg og broren min.
En dag, eller skal jeg si en kveld…
…hadde 5150 et møte.
De fortalte oss: "Hei, det var broren din, ikke sant?"
30.06 2006 KL. 00.17
"Jeg vet ikke. Han var ikke i samme rom som meg."
"Hvorfor var han i et annet rom? Hvorfor ble han lenger?
Hvorfor slapp du ut, og så slapp han ut samtidig?"
"Jeg vet ikke."
"Hva ville du gjort om jeg drepte broren din?
Er det greit for deg?"
Jeg så på ham og bare…
"Jeg ville gjort det samme som du ville gjort om noen drepte din bror."
Så jeg tok valget mitt der og da.
Jeg trekker meg.
Og jeg bare gikk min vei.
Jeg ville at broren min skulle overleve.
Jeg dro med broren min, og vi forlot LA.
Hvis de ikke fikk tak i oss, ville de prøve å ta mor og far.
Jeg ba mamma og pappa om å dra.
De hørte ikke på meg.
Sir, hva er adressen din?
Glasgow 3445.
En masse barn var kledd i svart.
Kanskje de ikke var barn. De var langt unna.
Ok, og hvor mange barn snakker du om?
Omtrent 10 til 12.
Mannen min ringte politiet, og de spurte: "Blir dere der?"
"Nei, vi drar", sa han. "Men send noen for å undersøke det."
Hva heter du, sir?
Jeg heter William Lemus, men jeg vil ikke bli involvert i dette.
-Betjenten skal ikke banke på? -Selvsagt ikke.
Så vi klarte å dra.
Men vi visste ikke hva de skulle gjøre.
Jeg tror at hvis mamma ikke hadde dratt, ville de antagelig brent dem levende.
Alle de kjære eiendelene.
Men siden jeg er kristen, sier Bibelen:
"Menneskets tanker er ikke de samme som Guds."
Fins det noe lojalitet i denne verden?
Det betyr ingenting.
Greit, Manuel. Faren din sa at du vil snakke litt mer?
-Ja. -Ok. For å minne deg på…
Og da de prøvde å gjøre noe med mor og far, sa jeg:
"Ok. Gi meg etterforskeren. Jeg skal fortelle ham alt han vil vite."
Husker du hva som skjedde den kvelden?
-Jeg kan fortelle deg hele historien nå. -Ok.
Det begynte med at vennene mine…
Jeg vet ikke når. Sent på kvelden.
De banket på huset vårt.
Så det er natt.
Jeg er i en SUV.
En taxi stopper.
KL. 20.26
En av gutta kommer ut av bilen og sier:
SYTTEN MINUTTER FØR SKYTINGEN
"De prøvde å drepe meg. Prøvde å skyte meg med datteren min i bilen."
Det er en stor SUV, eller noe.
Det var MD.
En annen gjeng.
Julio var fast bestemt på å gjøre noe.
Faen ta dem. Vi tar dem ut nå.
De hadde dukket opp ved Greenpoint og Geranium
for å hevne seg mot en rivaliserende gjeng de trodde
hadde skutt mot et av gjengmedlemmene deres.
De visste ikke hvem Theobalds var. De hadde ingen tilknytning til dem.
Men de støter på Roberts SUV. De ser ham.
Jeg vet ikke hva som skjedde. Jeg satt i bilen.
Vi står parkert her, og han står overfor oss.
Og da Robert kjører, jakter de på ham.
Og så mister de ham og stopper ved krysset mellom Greenpoint og Geranium.
Og to biler kjører til bilen deres som har stoppet omtrent midt i krysset.
Og de trodde at det var en rivaliserende gjeng som skulle angripe dem.
Julio går ut av bilen, og han går midt i veien.
Han har allerede tatt frem pistolen, og han begynner å skyte.
Skuddet som traff Crystal, traff henne i bakhodet, ved nakken.
Det var et av de siste skuddene som ble avfyrt før bilen forlot området.
Fire kvartaler etterpå ser vi at bilen stopper.
Vi visste at noen ble truffet.
-Ute? -Ja.
-Lil Huero. -Bare Lil Huero?
-Bare ham. -Ok.
Jeg fikk en god tone med William Lemus og Manuel.
Jeg følte at de faktisk stolte på at jeg ønsket deres beste.
Jeg reiste meg og snudde meg så han kunne se at jeg hadde ikke hadde mikrofon.
Og de kunne være mine nøkkelvitner i denne saken.
Så han var på passasjersiden, men i setet bak. Ok.
Det var opplagt at dette ville ende i retten. Noen vil bli stilt til ansvar.
08.09. 2007 18 MD. ETTER CRYSTALS DØD
Politiet! Vi har ransakelsesordre!
Vi gjennomførte en stor razzia mot gjengen med en rekke byråer.
Politiet gjennomførte en rekke ransakelser mot gjenger på onsdag.
Omtrent 25 til 30 hus ble tatt samtidig i løpet av én morgen.
"De drev et terrorvelde", sa statsadvokaten.
"Jeg tror vi nøytraliserte gjengen."
De som jobbet med å skaffe informasjon om Julio Heredia, ringte og sa:
"Vi har en ledetråd til hvor han er."
Julio våknet en dag omringet av politi.
Mexicanske politifolk.
Jeg tror vi fikk ham opp hit i løpet av en dag.
I dag tar vi tilbake parken, gatene
og nabolaget vårt og gir det tilbake til de rettmessige eierne.
Det er ingen rettferdighet. Da måtte de klart å gi oss Crystal tilbake.
Nyhetsbilene dukket opp. Jeg var helt målløs.
Hun gikk på sosiale medier og skaffet infoen som førte til arrestasjonene.
Vi fikk beskjed kvelden før
at Julio Heredia ble siktet for drapet på datteren min
og at han var i varetekt.
Gudskjelov, tenkte jeg. De tok ham.
Du blir tiltalt for drap. Er du virkelig så selvsikker? Jeg ser at du ikke er det.
Nei, jeg er sikker. Jeg tenker på andre ting.
-Hva tenker du på? -Tenker du på Anna?
-Barnet hun bærer på? -Jepp.
Det er mye som skjer i livet ditt nå. Hvor langt på vei er hun?
-Fire måneder. -Fire måneder?
-Gutt eller jente? Vet du det? -Nei.
Hvordan har hun det?
Bra.
Du har et barn på vei.
Vær et godt eksempel og vær litt mann her.
Du gjorde en tabbe. Vi gjør alle tabber. Noen er større enn andre.
Men akkurat nå har du muligheten til en forandring.
Du kan bli et annet menneske, Julio.
-Vil du sove på det i natt? -Nei, jeg vil bare ha en advokat.
Les rettighetene mine. Jeg vil at noen skal være her.
Du vil ha advokat? Du kan få en advokat, hvis du vil.
Vil du det? Det er greit.
-Du har mye å tenke på. -Dere forstår meg ikke uansett.
KONTORER FOR OFFENTLIGE FORSVARERE
Jeg vil beskrive Riverside som rene ville vesten innen rettssystemet
her i Syd-California. Et intenst sted å praktisere jus i.
Påtalemyndigheten har et rykte. Vi er aggressive med å gå etter gjenger.
Så aggressive at vi vil henrette gjengmedlemmer.
Mens vår side representerer Julio og prøver å vise menneskeligheten hans.
Men de trenger en streng dom for en familie som har mistet noen.
Nå henter vi inn familien,
og vi snakker med aktoratet angående dødsstraff.
Belinda var veldig lidenskapelig og ville at han skulle betale den ultimate prisen.
Og jeg klandrer henne ikke.
RIVERSIDE DRAP
Ja, jeg hater ham.
Det gjør jeg.
Jeg kan ikke tenke meg en grusomhet
som ville vært nok.
AKTORATET BEGJÆRER DØDSSTRAFF.
I saker med dødsstraff fokuserer man fullt og helt på å redde et menneskes liv.
Så hele personens liv må etterforskes, for man dreper ikke bare
den delen av personen som begikk forbrytelsen, men hele personen.
Så historien deres må fortelles. Hvordan de havnet der.
Ikke unnskyldninger, men forklaringer.
Han var så liten på dette bildet. Han var så bitte liten.
De store ørene hans.
Jeg husker at de sendte oss ut.
JULIOS SØSTER
Papirene vi må fylle ut, hvis man er 18 eller eldre,
og hvis man vil, kan man være der under henrettelsen.
Å, mamma.
Det var vanskelig å bo med mamma.
Hun var narkoman og alkoholiker.
Jeg plukket opp ting fra gulvet og spiste det, for vi var så sultne.
Så det bringer mange vonde minner tilbake.
Vi hadde ikke mat. Vi hadde ikke møbler.
Julio måtte ta seg av oss alle, skaffe penger, jobbe.
For meg var Julio den eneste farsfiguren jeg har hatt.
Vi så opp til Julio.
Vi ville være som ham. Vi kledde oss som ham.
Vi var stolte.
Vi gikk på skolen og sa til alle: "Det er fetteren vår."
Det var her vi bodde, og han bodde der borte over gaten.
Det var det siste stedet hvor han bodde med moren sin.
Julio var 14-15 da.
Han kunne ikke akseptere at moren ikke brydde seg om å få dem tilbake.
Hun prøvde ikke å få dem tilbake.
Dette bildet minner meg om den tiden da de begynte
gå ut og bli involvert i alt det der.
Han begynte å henge med eldre gutter. Og de ga ham dop.
Og de begynte å få ham til å gjøre ting han ikke burde ha gjort.
Dette bildet har med alle.
De ser så unge ut på dette bildet.
En fyr stakk ham med en stor kjøkkenkniv.
Og Julio er tynn, så kniven stakk ut av ryggen hans.
Det var da jeg innså at han ikke var den samme lenger.
Gleden hans var borte. Den var ferdig, død.
Nick sa til og med: "Mamma, jeg liker ikke denne kødden.
Men mamma. Husk at da jeg var 17, ga jeg totalt faen."
Jeg drev med sport. Jeg spilte fotball og syklet.
Og etter at Crystal ble drept, begynte jeg å havne i slåsskamper på skolen.
Jeg var i dårlig humør og var del sint på verden.
Og han begynte å utagere. Han var sint. Han ville ha hevn.
Og vi mistet ham til en gjeng.
-Hvilken sønn? -Nicholas.
Jeg var i en gjeng, og vi var fiender med 5150.
Jeg følte jeg hørte hjemme med dem. La oss lete etter de jævlene og…
Nå må jeg være redd for at sønnen min blir drept i gjengkamper.
Og være i en gjeng og kanskje drepe noen.
Og da jeg var ung, ble jeg arrestert mye.
Jeg har våpensaken, så ble jeg siktet for angrep med skytevåpen.
Det er det jeg ble løslatt for nå, og det er ikke verd det.
Man fornekter det en stund.
Man vil ikke tro at barnet ditt kan gjøre noe sånt. Skaffe en pistol.
Jeg sa: "Hvordan fikk du pistolen fra?"
Jeg hadde nådd bunn.
Dette var Belindas vekker.
Jeg måtte granske meg selv
og hvorfor jeg hadde alle disse følelsene.
Og hvorfor jeg var forbanna på verden.
Hvor kommer dette sinnet fra? Hva er det jeg er sint på?
Vel, jeg var sint på meg selv. Jeg var skuffet over meg selv.
Hvem er det? Dere, dukk!
Jeg tror de kommer opp veien igjen. Kom deg bak bilen, Ben!
Vent. Ma'am, vent. Tror du han var tenåring?
Den siste dagen jeg brukte dop, var dagen Crystal ble drept.
Ja. Jeg var høy.
-Han var lavere enn meg. -Tynn, middels, tung?
Jøye meg…
Og det er alt Crystal noensinne ønsket av meg.
"Mamma, bare bli edru."
Hodet mitt verker fortsatt. "Herregud. Jeg kan ikke tro det."
Og jeg kunne ikke gjøre det for henne mens hun levde.
Jeg må lære å tilgi meg selv.
Og det er vanskeligere enn å tilgi Julio Heredia. Virkelig.
Jeg måtte si det.
ET OFFERS STEMME VIL BLI HØRT
…alle drapene i Riverside County.
Hver eneste dag er det på nyhetene.
Bare navnene forandrer seg.
Jeg kan skjønne narkotikaen, gjengene. Og alle var høye som hus den kvelden også.
Jeg kan faktisk si: "Uten Guds nåde ville jeg også væt der."
Og det var grunnen til at vi ba ham
droppe dødsstraff.
Jeg gjorde det rette for første gang i mitt liv. Jeg gjorde det rette. Ja.
ETTER AT BEGJÆRING OM DØDSSTRAFF ER FJERNET, GÅR JULIOS SAK TIL RETTEN.
DET ER FEM ÅR SIDEN CRYSTALS DØD.
RIVERSIDE COUNTY TINGHUS
Hvis man har gjengmedlemmer som er lojale mot gjengen
og vet prisen de betaler om de tyster,
er det ganske sjelden man får en eller to til å samarbeide med oss.
Så det var stort.
Da han hører skuddet, går han ut av bilen. Han går ut.
Og da hører jeg flere skudd.
Jeg var litt redd fordi…
…jeg vet hvor mange som er i denne organisasjonen.
Og det er ikke noe man avslutter.
-Så du har sett Little Huero på meth? -Ja.
-Du har aldri røyket med ham? -Nei. Aldri sett ham gjøre det.
Men jeg vet han er høy pga. øyeeplene hans.
Det var sprøtt å se dem vitne mot broren min.
For de vokste opp med oss. De var hjemme hos oss hele tiden.
Jeg så da Little Huero avfyrte det første skuddet.
Jeg så ikke de andre, bare det første.
Jeg følte meg såret, for vi hang sammen hver dag.
Og så dikter de opp løgner bare for å slippe ustraffet unna.
Hadde du kontakt med dem? Snakket de med deg?
Nei. De bare så på meg, men jeg ville ikke se på dem.
Jeg tror det var Manuel som gråt da han vitnet, så…
Jeg vet at han ikke mente å gjøre det han gjorde.
Slik ingen i verden mente å gjøre det.
Kommentarene dommeren kom med, var harde.
"Mr. Heredia er ikke et godt menneske.
Han er en voldelig, kaldblodig drapsmann,
og han skal betale for det han har gjort."
JULIO HEREDIA DØMMES TIL LIVSTID UTEN PRØVELØSLATELSE.
MANUEL OG WILLIAM-DAVID LEMUS BLIR IKKE TILTALT.
Vi levde et fartsfylt liv.
Vi gjorde ting du ikke kan drømme om.
Pga. de tingene får vi mareritt.
Jeg lever det hver dag. Jeg kan ikke kjøre ned gaten der jeg vokste opp
uten å få flashbacks.
Jeg har drømt om henne, bare…
Jeg klamrer meg til minnene.
Det var for en måned siden.
Crystal sto der.
Og hun var kledd i hvit kjole.
Og så våknet jeg.
Nå blir det vanskelig å tilgi meg selv.
Mamma og pappa prøver alltid å beskytte meg.
Prøver alltid å ha noe bra for meg.
Og jeg prøver å ikke skuffe dem igjen.
Jeg vil ha barn. Stifte familie.
Gjøre noe.
TI ÅR ETTER CRYSTALS DØD ER WILLIAM "JOKES" SOTELO FORTSATT PÅ FRIFOT.
Det var personlig mellom William Sotelo og meg.
Det er ikke over før han blir pågrepet.
ANGEL TAROTKORT
Og jeg føler at jeg trenger ham i varetekt, så Crystal kan finne hvile.
La oss se hva William Sotelo…
Og Enhet.
Det viser meg at hvor enn han er, klarer han seg ikke så verst.
Dette er vakkert. Yppersteprestinnen. Dette representerer meg.
Og det viser at jeg er klok nok til å ta steget fremover i livet mitt.
Og jeg skal lytte til intuisjonen min og være tålmodig
og tenke nøye gjennom hva jeg ønsker før jeg handler.
Og så Rettferdighetskortet.
Han er vår. De tar ham til slutt.
Bedre tider er i vente.
Ja.
TO UKER SENERE BLIR SOTELO PÅGREPET I MEXICO.
HAN VAR GIFT MED FIRE BARN OG JOBBET SOM CHILI-BONDE.
BELINDA MOTTOK ET TIPS PÅ FACEBOOK SOM FØRTE TIL HANS PÅGRIPELSE.
Rettferdighet og hevn? Ja, det er omtrent det samme.
Én betyr at du kan bli i den frie verden, den andre betyr at du blir tiltalt.
Og det var en strek jeg nesten krysset selv.
I 2020, 14 ÅR ETTER CRYSTALS DØD,
DØMMES SOTELO TIL 22 ÅR FOR FORSETTLIG DRAP.
Tekst: Harald Plahter