Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PODLE SKUTEČNÉHO PŘÍBĚHU
Dělal jsem jen to, k čemu jsem byl vycvičený.
Tak o tom přemýšlím, takže…
Uvědomíte si tu slabost a křehkost.
Byl to jeho první den v kanceláři.
- Měl tam fotku. - Byl tak šťastný.
Mám plicní fibrózu…
Když se ta budoval řítila dolů, jen jsem se modlila.
Nechtěli jsme si to připustit.
- Přestali kopat. - Možná skončil v odpadu.
- Těžko to bude kdy snazší. - Musím se s tím smířit.
- Ostatní jsou pryč. - Ztratila jsem syna.
Chcete další informace?
Řeknu vám tohle.
Jsem naštvaná.
Jsem naštvaná na Boha,
jsem naštvaná i na naši zemi, protože to dopustili.
Můj krásný chlapeček…
byl kvůli nim
upálen zaživa.
Nemáme ani tělo.
Kdyby někdo vzal vaše dítě…
a nechal ho vybouchnout…
Nezbyl ani nehet.
Jak můžete žít dál?
Jak tohle vypočítáte?
Jakou má život cenu?
To není žádný chyták, lidi.
Kdo nám řekne číslo?
Zadní řada. Vy tam, pan Barron.
Mluvte nahlas, pane. Řekněte nám, odkud jste?
Vyrostl jsem ve Wichitě.
Kansas. Kluk z farmy.
Dobře. Vyrůstal jste na farmě?
Otec mé přítelkyně ji měl. Pěstoval čirok.
Čirok.
Otec přítelkyně pěstoval čirok.
Slečna Paula Tanová.
Slečno Paulo Tanová, teď jste otec přítelkyně pana Barrona.
Nesmějte se, je to moc smutné.
Pan Barron právě tragicky zemřel, přejel ho kombajn
na čirokovém poli slečny Pauly Tanové.
Pane Dickersone, vy teď zastupujete pana Barrona.
Kde je slečna Chenová?
Slečno Chenová, vy zastupujete společnost Zemědělské stroje,
výrobce zmíněného kombajnu,
který vzal život ubohému mladému panu Barronovi,
v občanském sporu ve státě Kansas
Pan Barron versus čiroková farma otce přítelkyně pana Barrona
a Zemědělské stroje.
Slečno Chenová, kolik nabídnete panu Dickersonovi jako odškodnění?
Dobře, řeknu to jinak.
Jaká je cena života pana Barrona?
Řekněte nám číslo.
Dva miliony?
Hej, chodím na práva.
To můžu vydělávat, než mi bude 30.
Pokud byste uspěl u zkoušek
a nebyl mrtvý, ale vy jste.
Tohle je rozhodnutí pana Dickersona spolu s panem… Vaše jméno?
- Patel. - Patel.
Pan Patel je ubohá pozůstalá matka pana Barrona.
Tři miliony?
Dva celé sedm.
Domluveno.
Tady to máte. Taková je dohoda.
Aby bylo jasno, nezabloudili jste na kurz filozofie.
Pokud jde o právo, tato otázka má skutečně odpověď.
A ta odpověď je číslo
a to je ten úkol.
Ne. Ano, 55 za každou oběť.
Jo, a obě strany s tím souhlasily. Přesně tak.
Nikdo si nemyslí, že je to fér, ale to tady není cílem.
Je třeba to ukončit a jít dál.
Jo. Děkuji vám, senátore.
Máte tu vzkaz od soudce Clintona.
Děkuji, Vicu.
Vzpomeňte si na mě, až bude prezident doplňovat Nejvyšší soud.
Viděl jsem tuhle Rehnquista. Je dost bledý.
Říkal jsem, že je bledý.
On… Haló?
Asi to vypadlo.
- To je asi dobře. - Byl to vtip.
U těch legračních to pak nemusíš říkat.
Ušetřil jsem poplatníkům spoustu peněz.
Myslíš, že vážně zavěsil?
Určitě šel otevřít památník.
- Musím vést soud. - To ne.
Vážený pane Darryle Barnesi, mám důležitou otázku.
- Kdo má narozeniny? - Margo z účetního.
- To je ta důležitá otázka? - Ne.
A nechala ti něco?
Glorio, co ten e-mail?
„A tak tě žádám…“
A tak trvám na tom…
Ne „žádám“, ale „trvám“.
…abys přišel včas.
Mám ten den hodně nabitý program,
takže bude nutná dochvilnost.
Odpověz prosím obratem.
S láskou, táta?
Jo. S láskou, táta.
- Dobře. Hned to napíšu. - Děkuji.
Proč že stavíme tohle,
místo abychom koupili to místečko v Cape Charles?
- Mlha. - Pořád můžeš dojíždět.
V Cape Charles je dvakrát pravděpodobnější,
že bude v daný den mlha.
- To není žádná statistika. - Dvě celé dva je statistika.
Chceš takový důchod?
Slyšela jsem, že lidé, kteří své štěstí založí na údajích o počasí,
jsou o 100 % méně zábavní.
Proč na mě pořád kouká? Dovolíš?
Stejně do důchodu nepůjdeš.
Dobrou noc, Kenny.
Chtějí tam mít další obchod s obuví.
Potřebujeme jich víc.
Chtějí dát pryč ta krásná klenutá okna.
Víš, ty, co mají ty korintské vyřezávané kartuše.
Chtějí je nahradit moderními,
aby mohli nabízet víc tenisek. Je to…
Ne, dokud jsi tam ty.
Ne. Teď se mi vysmíváš.
V lednici je kuřecí piccata.
Já to zveřejním. Jen počkej.
Moc patří lidem.
Jo.
Jo, můžeš si to vzít první.
- Kdo je to? - Jde to i rozebrat.
- Ahoj, lásko. - Dobré ráno.
Můžeš to přicvaknout,
rozebrat a… Menší rozpětí křídel. Jen tam dám…
Pojďte jíst, prosím. Snídaně je hotová.
- Rychle! - Hurá, snídaně!
- Díky. - Owene, zpomal.
Počkej, tudy.
Já jdu. Miluju tě.
A tohle je přesně to, co jsem dostal.
- Co děláš po škole? - Tak jo.
Mami!
Já nic nevidím.
Právě teď nic nevidím.
Určitě?
Jo, moment.
Jo.
Jo, jak se máš?
Co se děje?
- Promiňte, pane, je nějaký… - Nemůžu mluvit.
Promiňte?
- Co se děje? - Našel jsi ji někde?
Zapni televizi.
Panebože.
Ano, vidíme to.
Šok z útoků v New Yorku a Washingtonu
přetrvává v celém národě.
Podle korespondentky Tanyy Riddlové
vládní činitelé pracují na posílení zabezpečení…
Letiště v Somerset County
potvrzuje zřícení velkého letadla severně od letiště.
V akademii Delta v Prescottu je armáda.
Hasiči a policisté se horečně snaží pomoci lidem,
kteří byli zraněni, kteří možná nebyli zachráněni.
Pod dojmem obrovské tragédie
se město semklo a hledá bezpečí a útěchu.
…stovky lidí čekají, až přijdou na řadu
a dostanou se do oblasti trosek WTC.
…v příštích dnech a zachránit ty, kteří mohou být naživu.
Takže v tuto chvíli máme
více než tisíc potvrzených mrtvých.
Těch 300 nezvěstných, o kterých mluvil, 800 v Pentagonu,
pak 266, kteří byli dneska v těch letadlech, cestující a posádka.
Teď jsme přibližně na 1 300
a očekává se, že to bude mnohem vyšší.
V Pearl Harbouru bylo zabito celkem 2 400 lidí.
Byl to vojenský personál. To byl vojenský útok
na vojenská zařízení. Víme, kdo to udělal.
Tohle je jiný druh války v novém století.
…od tolika lidí?
Myslím, že to bude potřeba všechno podrobně prozkoumat.
Myslím, že i při našem vzteku a rozhořčení
má Bush pravdu,
musíme světu ukázat, že na to reagujeme
s odhodláním i…
- Co jsi Kennedymu řekl? - Že to promyslím.
Že jsi můj partner a musím s tebou mluvit.
Vím, proč řekl nám.
Jako jedni z mála s tím máme zkušenost.
To jo.
- Jo. Azbest, Agent Orange. - Jo.
To byly taky ožehavé případy.
Jo. Dám ti vědět, jak probíhá slyšení ve výboru.
Jo.
22. ZÁŘÍ 2001
- Díky, žes přišel. Teddy si toho cení. - Jasně.
Chceme mít ty nejlepší advokáty.
Budeme potřebovat tvoji podporu.
- Jo. - Jste doma v pořádku?
- Děti, rodina? - Jo.
Mike byl na koleji na NYU. Je v pořádku.
Byl dost otřesený, ale… O co jde?
Návrh nového zákona.
Zákon o bezpečnosti letového provozu a dopravy.
- Oni chtějí pomoct aerolinkám? - Spíš celé ekonomice.
Pokud se oběti těchto útoků nebo jejich rodiny
pokusí žalovat letecký průmysl o náhradu škod, zkrachujeme.
A je jedno, jestli vyhrají, nebo ne, už jen soudní výlohy…
A v tu chvíli můžeme těm teroristům přiznat vítězství,
budeme paralyzováni.
Zásobování, cestování do práce.
Postupně se zastaví celá ekonomika.
Stojíme před celostátní krizí.
Lee?
Kene?
- Pomozte nám najít jiný způsob. - Jasně.
Jde o to podstatné.
Snažíte se předejít žalobám od obětí.
- Tak to říkají. - Tohle neříkáme.
Spravedlivý proces.
Omezení. Říkáme omezte civilní žaloby na aerolinky.
Odmítnutí spravedlnosti lidem, které ty útoky nejvíce postihly.
Přestaň se předvádět.
Navrhujeme peněžní fond,
který bude poskytovat obětem kompenzace za újmy.
Za ekonomické ztráty, něco za bolest a utrpení.
Ano, ale budeme to určovat my, Kongres, ne soudy.
A příjemci pak slíbí, že nepodají žalobu.
- Záchrana firem. - Prokrista, Lee.
Cože, ty tomu říkáš charita?
Ano. Vládou placená charita.
S dalšími podmínkami?
Kene, pomoz mi s tím.
Soud může trvat desítky let.
Ano.
Poté, co to zničí ekonomiku.
A oběti mohou stejně prohrát.
Tohle je pro jejich dobro a pro dobro národa.
Jo. Kolik…
je obětí?
To vlastně ještě nevíme.
Vybereme státního vykonavatele, který dojedná všechna vyrovnání.
Možnost je i pevná částka.
Dolarová částka za každý ztracený život.
Ale v těch věžích byli generální ředitelé i údržbáři.
Stejná částka pro všechny neprojde.
A i kdyby ano,
chce někdo oficiálně říct, jaká to bude částka?
Jo, brzy bude muset někdo tuhle špinavou práci udělat
a napsat na šek částku.
Takže ty ten případ chceš vzít?
Ne, chci říct…
Chci říct, že o tom teď diskutujeme, takže…
Hele, chceš mi říct, že se ti nedělá špatně,
když to vidíš v televizi?
- Jistěže je mi z toho zle. - Takže…
Jenže je to těžká věc, Kenny.
Já vím. Je to moc těžký, jo.
A ty nejsi zrovna…
Co?
Nejsi rabín ani kněz, jsi právník.
Já vím. A přesně to tihle lidé teď potřebují.
Je tu nějaký proces, víš. Najmu tým,
navrhnu nějaký objektivní vzorec
a vyplatím přiměřené částky.
Jen tak?
Jo, v tomhle se to nijak neliší od mých předchozích případů.
Hele, tohle je něco, v čem jsem dobrý.
Tohle je něco…
Tohle je něco, čím můžu pomoct.
Soudce Weinstein mi říkal, jak jste dosáhl dohody v případu DES.
Desetiletá válka v soudní síni.
Obě strany jste vzal do motelu
a zakázal jim odejít,
dokud nedosáhnou dohody.
- Je to pravda? - To je.
Mohli si objednávat jídlo na pokoj.
Víte, pane ministře, já…
Člověk je racionální zvíře.
Když ho donutíte sednout ke stolu,
většinou se chová tím nejrozumnějším způsobem.
Těžko věřit, že žijete ve Washingtonu.
No, v politice konflikt prodává.
Zjistil jsem, že nejlépe funguje kompromis.
Nikdo neodejde příliš šťastný,
jen tak šťastný, aby odešel.
Z jakého výsledku budete dnes šťastný, abyste odešel?
Chtěl bych ten případ, Johne.
Nikdo se k tomu nemá.
No, tak to zužuje vaše možnosti.
To asi ano.
Až na to, že jste Demokrat,
bývalý vedoucí Teddova týmu. Copak to můžu přehlédnout?
Doufal jsem, že to budete považovat za přednost.
Sám jste říkal, že je to horký brambor.
Když to dáte člověku zevnitř,
členu strany nebo příteli prezidenta, tak…
- Neúspěch bude naše vina. - Přesně.
Když vyberete mě, je to chyba opozice.
Leda že bych z nějakého důvodu
nějakým zázrakem tohle zvládnul, tak…
Jsme otevření,
protože jsme se nebáli oslovit opozici.
Panuje přesvědčení, a to mluvím za Bílý dům,
že aby se tomu programu podařilo zažehnat
naprostou ekonomickou katastrofu,
musí se zapojit nejméně 80 % oprávněných žadatelů.
To znamená, že dobrovolně nepodají žalobu.
To by neměl být problém.
No, gratuluji, zvláštní vykonavateli.
- Máte pro mě další překvapení? - Jo.
Chci pracovat zadarmo.
Hej, pojďte všichni sem…
Chceme vám s Camille poděkovat,
že na svá bedra vezmete každodenní povinnosti firmy,
zatímco my budeme trávit čas tímto pro bono případem.
Nebude to snadné a rozhodně vítáme veškerou vaši pomoc.
Ale pokud svou práci uděláme tak, jak vím, že umíme,
můžeme lidem skutečně prospět.
Takže díky. A… Děkuju vám.
Mnohokrát díky.
To si dodáváš sebevědomí, nebo zvažuješ rychlý útěk?
Kdy jsem dělal něco, co jsem nezvládl?
Lehkoatletický mítink na Brocktonu, 1961.
Byl jsem druhý.
A pamatuješ si, kdo tě porazil.
Phil Leonardo.
A mimochodem, nebylo to fér.
Neumíš prohrávat, Kenny.
Jo, ale tohle je, však víš,
tohle je jiný případ.
Tady se nedá vyhrát.
Toho se právě bojím.
Kene. Máte telefon.
Je to prezident.
Vezmete to tady?
- Jo. - Linka jedna.
Jo, tady je Ken Feinberg.
Spojím vás s prezidentem.
Jo… Dobrý den, pane prezidente.
- Kene? To je Ken Feinberg? - Jo.
Kene, chci vám poblahopřát.
- Udělal jste na Ashcrofta dojem. - Já…
Poslouchejte, bude to celé na vás, ano?
Tuhle práci bych nepřál ani nejhoršímu nepříteli.
Prý jste typ člověka, který nebere zajatce.
- No… - Dělám si legraci. Rád popichuji.
- Vyděsil jsem vás? - Ne.
Ne, pane. Jsem pořád tady.
Pořád tam jste. Dobře.
Děkuji, pane prezidente. Mnohokrát vám děkuju.
A nebudete toho litovat.
To doufám.
Dobře.
26. LISTOPADU 2001
Dobré ráno.
Asi se už znáte, ale tohle je Priya Khundi.
Loni promovala jako nejlepší v mé třídě na Georgetownu.
Po advokátních zkouškách jsem jí nabídl místo,
ale velmi zdvořile mě odmítla
kvůli velké, nóbl firmě na Wall Street.
Měli hlavní sídlo v 98. patře severní věže.
Takže máme velké štěstí, že je tady.
Máte všichni kopii zákona?
H. R. 2926,
Zákon o bezpečnosti letového provozu a dopravy
Dobře, kdo si to přečetl? Skvěle.
- Trvalo to dlouho? - Ani ne.
- Víte proč? - Protože je to krátké?
Jo, to taky, a v tomto zákoně není žádné právo.
Píše se tu, že oběti a jejich rodiny budou odškodněny
na základě ztracené ekonomické hodnoty.
Co to znamená, je to na státním vykonavateli. Na nás.
Je na nás, abychom napsali pravidla.
Dělali jsme to v jiných případech
a je to zmatek, tak se na to připravte.
Třeba kdo má nárok? Kdo kolik dostane? Kde uděláme čáru?
Kde začneme?
Osmdesát procent, Priyo.
To je cíl od ministerstva.
Pokud ho nedosáhneme, nepovede se to.
Když se připojí míň žadatelů,
následné soudní spory můžou zničit ekonomiku.
- Tak nám to řekli. - Žádná ironie.
Pro každého žadatele vypočteme částku
za lidskou ztrátu, ať je to ztráta končetiny, nebo života.
Většina lidí, kteří ten den zemřeli, živila rodinu.
Nepřivedeme je zpátky, ale pomůžeme jejich milovaným platit účty.
Teď už chápete,
že nebudeme moct řešit každý případ individuálně.
Tady přichází na řadu matematika.
Takže budeme potřebovat pravidla.
Tohle jsou pojistné tabulky
pro oběť na životě od životních pojišťoven.
Z těchto čísel budeme vycházet.
Tumáte, prostudujte si to
a pomozte Camille vytvořit návrh.
Dobře, tak West Street, South Ferry,
dolní Broadway
a Canal Street.
Dobře, tady je jedna věc.
Co když je víc závislých osob? Kdo dostane ty peníze?
- Budeme se řídit závětí, pokud je. - A když není?
Řídíme se zákonem.
Státu, kde zemřeli, nebo odkud jsou?
- Státu trvalého pobytu. - A co nesezdaní partneři?
Co s nimi uděláme?
Promluvme si o termínu.
Zákon nám dává dva roky a jeden měsíc od dnešního dne.
To jest 22. prosince 2003.
To se zdá dost málo.
- Pro truchlící rodiny ne. - Co požádat o prodloužení?
Neopovažujte se. Ne.
Když to prodloužíme, budou váhat a nebudou jednat.
Tady je termín náš přítel.
Dobře, na co zapomínáme?
Jejich jména.
Zatím máme tucet seznamů, ale nic úplného.
Seznam cestujících v letadlech a Pentagon jsou jednoduché.
Policie a hasiči mají také seznamy.
Velké firmy jako Cantor Fitzgerald sepisují nějaké seznamy,
ale pokud jde o záznamy, kdo ten den prošel dveřmi…
Všechno je pryč.
Ani nevíme, kolik jmen hledáme.
KYRA ANGIONE – NEZVĚSTNÁ OSOBA
CHARLIEHO KUŘECÍ PICCATA
VĚNOVÁNO PAMÁTCE HASIČE NICHOLASE L. DONATA
HLEDÁ SE
NIKDY NEZAPOMENEME – NAŠIM HRDINŮM
CENTRUM MANHATTANU
Klid. Tohle už jsme dělali.
Ne, tohle je citlivé. To nejsou právníci.
Fajn, právníky nemůžu vystát.
Co to je, ty někam kandiduješ?
No tak, buď člověk, ne politik.
Děkuju.
- Tak jo. Hodně štěstí. - Děkuju.
Dobré odpoledne.
Díky, že jste přišli.
Jak asi víte, jsem Kenneth Feinberg.
Jsem státní vykonavatel
Kompenzačního fondu pro oběti 11. září.
Dnes bych vám rád řekl…
Já… chci vám říct, jak bude fond pro oběti 11. září fungovat.
Všichni jste dostali kopie tohohle, vzorce pro předpokládané nároky.
Ano.
A celkem brzy
to budeme posílat k připomínkování do Kongresu.
Cože?
Po odsouhlasení se to už nebude měnit.
- Pane Feinbergu? - Mám otázku.
- Omlouvám se. - Mám otázku.
Počkejte prosím s otázkami, až skončím.
Teď bych vás požádal, abyste se podívali na tabulku nahoře na straně dva.
Takže, jak vidíte, ten vzorec je vlastně celkem jednoduchý.
Proč ho potřebujeme?
- Počkejte, prosím. - Proč potřebujeme vzorec?
Jo.
Proč nedostanou všichni stejně?
Jo!
Život mé dcery měl stejnou cenu jako těch v managementu.
Tento aspekt zákona je bohužel mimo naši kontrolu.
Můj chlapec byl hasič.
Měl jeho život menší cenu
než život člověka, co úřadoval a obchodoval s akciemi?
Ne.
Ne, jako lidské bytosti rozhodně ne.
Jejich životy skončily stejně.
Ale hypotéky měli jiné.
Jak se opovažujete?
Jen se nás snaží umlčet, abychom je nežalovali.
- Zdravím. - Zdravím.
- Oni už… Už to začalo? - Právě začínají.
- Dobře. - Chcete formulář pro nároky?
Ne, mám vlastní. Vytiskl jsem si ho z webu.
A měli byste vědět, že na třetí straně je překlep.
- A taky jsou tam… - Dobře.
- Tady to mám podepsat, že? - Ano.
Jsou tam další věci, které je potřeba vyřešit.
Jsou podstatné a je potřeba je vyřešit.
Dobře.
Chci říct… Podívejte, jako právník vím,
že honit se za žalobou je velká chyba.
- Ztratil jste někoho? - Já…
- Ztratil jste někoho z rodiny? - Já to vysvětlím.
Kongres mi dal za úkol, abych vypočítal ekonomickou hodnotu.
Hospodářskou.
Prosím.
Jen se bojíte žalob.
Chápu, jak to je.
- Chápete? - Podívejte, prosím.
- Chci říct, že s vámi cítím. - Koho jste ztratil?
Poslyšte, jako právník vám můžu říct,
že u soudu to bude trvat roky.
Možná vyhrajete, možná ne.
Tyto peníze dostanete rychle a nedaní se.
Vezměte rozum do hrsti.
Jen takhle můžete vyhrát.
- Co si to dovolujete? - Je to snad hra?
- Omlouvám se. - Tohle není hra!
- Co víte o právu? - Kdo si myslíte, že jste?
Ztratili jsme bratry. Teď pošlou nějakýho Žida…
Chtěli bychom naplivat na váš hrob, jako vy plivete na naše.
- Prosím. - Počkejte, všichni.
Tenhle člověk naši situaci nezavinil.
Je tu, aby nám řekl, jak to vláda hodlá řešit.
A já si ho chci především jen poslechnout.
Děkuji.
Děkuji. A já jsem…
Podívejte, já jsem chtěl…
Toto setkání je jen…
Je to jen úvodní setkání.
Pokud máte otázky, které v tom dokumentu nejsou zodpovězeny,
moji kolegové vám budou k dispozici pro soukromé rozhovory
každý pracovní den odteď až do termínu pro vznesení nároků.
Co na to říkáš?
Možná jsem tu a tam volil špatná slova.
Tu a tam?
- Camille? - Jo.
- Musíme se vrátit. - Pane Feinbergu?
- Pane Feinbergu, máte minutku? - Ano?
Jsem Frank Donato. Nerad obtěžuju.
Ne, vůbec ne.
Zdravím, Ken Feinberg.
Co se stalo? Zlomil jste si ji?
Syn si ji loni taky zlomil.
Při ragby.
Jižní věž.
- Jo, jen mě zajímá to číslo. - Jistě.
Kristepane. Děkuji vám za… za odvahu.
Taky můj bratr Nick. Nicholas. Stejná společnost.
Aha. Je tady?
No…
Páni, to mě mrzí.
Jo. Ztratil jsem ho, když padla ta první,
a kapitán říká, že se tam vrátil.
No, to…
musel být hrdina.
Jo. Až na to, že to nebylo k ničemu.
Chci říct, že technici věděli, že spadne i ta druhá.
Řekli policii, ať vyhlásí evakuaci, ale máme špatné vysílačky.
Ve výškových budovách skoro nefungují, a to jsme v New Yorku.
Už roky o tom podáváme stejná hlášení
a můžete hádat, kam nás s tím poslali.
Proto se to všechno tak zvrtlo, nedbalost,
odshora dolů, levný, na hovno…
- Promiňte. - To nic.
Až budete odevzdávat svou zprávu, ať už na konci uděláte cokoli,
chci, aby v tom byl Nickův příběh, aby se to změnilo,
aby se to už nikdy nestalo. Můžete to udělat?
- No… - Můžete mi to slíbit?
- Můžeme se určitě podívat na… - Ne jenom řeči.
Chci změnu.
Proto tady jsem.
- Proto tu pořád jsem. - Chápu.
- Věřte tomu. - Počkáte chvilku? Camille.
Můžeš sem jít?
- Franku, tohle je Camille Birosová. - Zdravím.
Je to moje zástupkyně.
Promluvte si s ní a ona vám celý proces vysvětlí.
Ne, nepotřebuju slyšet nic dalšího. Já jen…
Potřebuju vaše slovo, pane Feinbergu.
Kene.
Pak se já a moje žena,
Nickyho vdova, celá naše rodina, rádi připojíme k fondu.
Jo. No, určitě se na to podíváme.
Web je dole. První schůzka zítra.
Tady to je. Zítra první schůzka.
- Jo. - První schůzka. Chcete také?
Tady. Zítra první schůzka, pokud chcete.
Takže Uzdrav fond. Tady. Pár si jich vezměte a rozdejte je.
Musíme si o tom promluvit.
Jo, ale ne teď.
Web je dole, ano?
- Dobrý den. - Zdravím.
Chci vám poděkovat za to, jak jste mi tam pomohl.
Musím říct, že…
Tumáte. Dole je web. První schůzka je zítra.
…měl jsem z vás trochu strach, ale jsem rád.
No, já věřím na zdvořilost, pane Feinbergu.
- Jo. - Charles Wolf.
A hodně mě budete vídat.
No dobře. Říkejte mi Kene.
Patřím k vašim nejtvrdším kritikům.
To mě mrzí.
Moje žena ten den zemřela
a všechno na tomhle vzorci mě uráží.
Tumáte. Vezměte si to. A vám dám taky jeden.
Vytvořil jsem webovou stránku.
Webová stránka je dole.
Jmenuje se Uzdrav fond. Tumáte. Uzdrav fond.
Tumáte. Tady jsou dva. A jestli ji chcete navštívit
a přijít na naši schůzku, první je zítra…
Vezměte si to.
A budeme… Budu rád, když přijdete.
Taky vám dám tohle.
Tohle je něco… A je tam řada poznámek
a oprav a tak. Je důležité, abyste to vyřešili.
Tumáte. Vezměte si je, lidi.
Podívejte se na webové stránky dole. Tady je jich několik.
- Těšilo mě. - Dobře, tak jo.
Uzdrav fond.
- Ten vzorec nebudeme předělávat. - Nevěří nám.
Je to přeci pro jejich dobro.
Aerolinky je budou vláčet po soudech, až jim nic nezbyde.
Myslíš, že to nevím?
Tohle je jiné. Necítil jsi to tam?
Ostatní případy, Agent Orange, azbest,
se po letech vyřešily u soudu. Lidi šli dál.
Tihle tam ještě nejsou.
Camille, teď se chováš emotivně.
Musíme k nim být objektivní. To je vše.
To je pro tebe, Feinbergu!
Běž do prdele!
Co to…
JMÉNO: O'DONNELL, T. – FUNKCE: CFO
VĚK: 55 – PŘÍJEM: 750 000
14,2 MIL.
UMÝVAČ NÁDOBÍ – 25 – 350 TIS.
LEDEN 2002 – 23 MĚSÍCŮ DO TERMÍNU
Včera přišly rodiny.
V Cleary Gottlieb nám pomohli s přistěhovalci a imigračním,
takže použijeme jejich zasedačku.
Jdete?
Promiňte, to víte, malé prostory v dnešní době a výšky.
Budu v pořádku. Je to…
Vím, že jste byli informováni, ale chci vás ujistit,
že váš status občana nebo přistěhovalce
nebude mít na náš dnešní postup vůbec žádný vliv.
Všechno, co nám řeknete, bude přísně důvěrné.
Všichni se díváme na vaše tabulky a nelíbí se nám, co vidíme.
Zohledňujete jen roční odměnu.
A co provize, bonusy? Zastupujeme vysoce ceněné lidi.
Takové příjmy mohou a nemusí být. Není tam záruka.
- Proto se držíme platů. - To je nepřijatelné.
Také musíte zrušit odečet životních pojistek.
Tohle není vyjednávání…
Proč znevýhodňovat rodiny za to, že plánují?
No tak.
Nikdo není znevýhodňován.
Děkuji, Lee.
Jen nás uplácejí, aby naši klienti nešli k soudu.
To je příliš zjednodušené.
To je účel toho fondu, Kene.
Byl jsem v té místnosti taky, pamatuješ?
Chci poukázat na to, že zákon vyžaduje,
aby odškodné vycházelo z příjmu,
ale rozhodli jsme se pro pevnou částku
za všechny ztracené životy ve výši 200 000 dolarů.
Upozorňuji, že to je pouze minimum.
To se dělí mezi více lidí, nebo jen mezi rodiny tady.
Ne, to se vůbec nedělí. Je to za každého zesnulého.
Toto je zpráva od ekonoma, uznávaného ekonoma,
předpovídající budoucí růst odměn našich klientů,
Navrhujeme vycházet z těchto čísel.
Jsme tu jako přátelé, Kene.
Váš vzorec může být dostačující pro servírky v restauraci,
ale naši klienti očekávají trochu víc.
A pokud to nedostanou z fondu,
budou to odškodnění hledat jinde.
Je to tak špatný?
Smečka vlků pase po naší krvi.
Co ti tvoji?
Vděční.
KVĚTEN 2002 – 17 MĚSÍCŮ DO TERMÍNU
- Všichni se s námi chtějí setkat? - Jo.
Priya a ostatní pomáhají. Sama se scházím s tolika, co zvládnu.
Aha, dobře. Velmi dobře.
Většina by se radši setkala s tebou.
Jejich milovaní jsou navždy pryč
a nic z toho, co uděláte, tu prázdnotu nezaplní.
Někdy si budete připadat chladní a krutí,
protože je nemůžete potěšit, ale…
tak to je.
Takže jen pamatujte na to, proč to děláte.
Já… Doufám, že je to v pořádku.
Bude tu stenografka, jen aby zaznamenala náš rozhovor.
Jasně.
Je… Co kdybyste…
mi řekl o své milovné,
Ann-Marii?
Na straně 14, v části 2K
se mluví o dokumentech, které mám přiložit,
jako jsou finanční záležitosti, takže já…
Vyhrabala jsem všechny jeho složky,
které jsem našla.
Upřímně řečeno, nevím, kde začít.
Zkusíme to nějak pochopit.
Ptají se tu, jestli trpěla nějakým zdravotním postižením.
Co to znamená? Pokud ano, sníží se tím ta částka?
- No, ne nutně. - Kecy, zkoušíte to.
Je to jako jít do pojišťovny.
Člověk si musí dát bacha, co jim řekne,
a je to pořád to samý.
Děti potřebují peníze za nás za oba.
Nikdo jim nezůstane.
Nedá se vystavit šek před oficiálním termínem?
Ten den měla letět na jiném letu,
ale jedna holka se hodila marod,
takže to byla moje sestra.
A byla to ona, kdo rádiem volal té věži.
Řízení letového provozu.
Přehráli mi to.
Musela být strašně vyděšená.
Zněla tak klidně.
Takže přijely výtahy a všichni se tam nahrnuli,
ale nebylo tam dost místa, tak Greg řekl:
„To je v pořádku, lidi. Jeďte první.“
Dvě ženy nebyly připravené,
tak řekl: „Počkám s nimi.“
A tak všichni ostatní odjeli a další výtah už nepřišel.
Tu část příběhu znám,
protože mi zavolal, když tam byli uvěznění,
aby mi řekl, že mě miluje
a taky děti.
Řekl…
Řekl mi, že tam zůstal
a že má potíže s dýcháním.
A já tam slyšela křičet nějaké ženy,
že nechtějí umřít.
A v tu chvíli uslyšel oznámení. Oni…
I já ho slyšela.
V reproduktorech hlásili: „Opusťte prosím budovu.“
A Greg se…
Vždycky měl smysl pro humor. A…
Když se mnou mluvil, začal se smát.
Dělal si legraci a říkal:
„Myslím, že vím, že mám odejít z budovy.“
A strašně moc se smál,
až řekl: „Už musím jít,
protože už nemůžu mluvit, protože mám potíže se vzduchem.“
Vím, že oficiálně nejsem jeho příbuzný.
Nebyli jsme ve Vermontu.
A Tomovi rodiče ne…
Je to dost tradiční vojenská rodina.
Předstírají, že neexistuju.
Ale zavolal mně,
před koncem,
ne jim.
Vzal to záznamník.
Nebyl jsem doma.
- Je mi to moc líto. - Jo.
Znám pravidla.
Podle zákona nás nic nespojuje.
Ale poslechněte si jeho hlas.
Ahoj, zlato.
Už jsi asi slyšel o tom zmatku v New Yorku.
Letadlo právě narazilo i sem, do západní strany budovy.
- Prošlo okruhy E a D. - Dobře, to je…
Můžete to vypnout?
Nevím, jestli to dávají ve zprávách.
To stačí.
Miluju tě.
To stačí. Nechci to poslouchat.
Byl to civilní dodavatel v Pentagonu.
Chtěli registrované partnerství, ale rodiče…
- Ani Grahamovi neberou telefon. - Co jsi mu řekla?
Řekla jsem mu, že zákony státu Virginie nechrání páry stejného pohlaví
a naše pravidla jsou vázaná na zákony.
No, tak to je. Máme svázané ruce.
- Nemůžeme se plést do… - Proč nemůžeme dělat výjimky?
Jsou i další.
Minulý týden přišla vdova s rakovinou.
Potřebuje víc, než jí můžeme dát, a potřebuje to rychle.
Nelze si vybírat určité případy.
Nemůžeme psát pro každého nová pravidla.
- Vím, že je to pro vás osobní… - Vy jste tam nebyl, víte?
- Vy jste je neposlouchal. - Nejsme terapeuti.
Není to naše práce, že?
Já…
Ne, že by mi to bylo jedno. Není mi to jedno.
Jak by mohlo? Proto jsme tady.
Ale aby to fungovalo, musím zůstat nestranný.
Stanovení pravidel a termínů má svůj důvod.
To je ta práce.
Camille, řekni jí to.
Priyo.
Hej.
- Ahoj. - V pohodě?
Jo, jenom…
On si myslí, že to beru moc osobně.
Prosím tě, to je úplně mimo.
Ne.
Ne, víš, má pravdu.
Je to pro mě osobní. Já…
Když nedokážu být objektivní, možná bych tu neměla být.
Já… Myslím, že jen potřebuju trochu vzduchu.
Tak jo.
- Hej. - Jo.
Uvidíme se zítra?
Jo.
Glorie.
Zavolejte do restaurace
a zjistěte, jestli Dede a děti ještě večeří, můžete, prosím?
Volali před hodinou, Kene.
Děti musely na vlak.
Mám vám ale říct, že to chápou.
Tak dobře.
Chápu to a je mi to líto,
ale naši pracovníci už šli domů.
Přijďte zítra, postarám se, abyste se setkal…
Je nějaký problém, Glorie?
Pane Donato, že?
Měli jsme schůzku, ale byla zácpa, tak jdeme pozdě.
Nikdo tu není.
Všichni jsou pryč.
No dobře, postarám se o to.
- Pojďte do mé kanceláře. - Já ne.
Oni.
Takže…
Frank mi řekl o vašem manželovi.
- Nick. - Jo.
Podle Franka je to podvod.
Že jsou to krvavé peníze k zakrytí chyb.
No, aspoň vy jste nezaujatá.
Kluci by možná chtěli, aby byl příběh jejich otce ve vaší zprávě,
pokud existuje.
Jistě.
Budete si dělat poznámky nebo tak něco?
Správně.
Naše stenografka už šla dneska vlastně domů.
Nemůžete psát vy?
Co to…
Ještě chvilku. A je to.
Co začít…
vaším jménem?
Tak jo. Karen Donatová.
Můj manžel Nick…
Nicholas Donato byl newyorský hasič.
Jednotka 179 ze Staten Islandu.
Jo.
Vy…
Řekněte mi o něm víc.
Máte třeba seznam otázek, které byste mi mohl položit?
No, já vlastně… já osobně obvykle tuhle část nedělám.
Jo, já jen… Je to těžší, než jsem si myslela.
Jo, rozumím.
Jestli vám není…
Byl můj manžel osm let a mě ani nenapadá, co říct.
No, určitě to byl dobrý táta.
Jo.
Panebože, byl to skvělý táta.
Když se každý večer vrátil z práce,
házel si s Nickem juniorem,
přečetl Patty knížku.
Ani mu nevadilo, když se Tyler pokakal.
- Říkal, že rád mění plínky. - No, to je hrdina.
Jo.
Byl celý můj svět.
- Dáte mi kapesník? - Jo.
Tady je.
Děkuju.
Všichni mi pořád říkají, ať jdu dál.
Já nevím, jak to mám udělat.
- Nikdy to nepřekonám. - No, ještě je velmi brzy.
Ne, nikdy!
- Moc se omlouvám. - Ne.
To je v pořádku. Podívejte.
Jen chci, abyste věděla, že není nutné upisovat se do fondu dnes.
Jako svobodná matka…
Nevezmu si žádné peníze.
Teď ne, ale…
Žádné peníze na světě nejsou za Nicka dost dobré.
- Nechtěl jsem… - Byl součástí mého života.
Měli jsme tolik…
snů a plánů…
věcí, které jsme chtěli dělat.
A pak byl najednou pryč. Byl pryč.
Ani se nenasnídal. Byl prostě pryč.
A teď se mi snažíte dát peníze,
Frank chce dělat dusno,
volají mi právníci a říkají, abych všechny žalovala,
a telefon pořád zvoní.
Ale nikdy nevolá ten pravý.
Nikdy nevolají, že našli jeho tělo.
Že mi ho přinesou domů.
A bez urážky,
já jen chci,
abyste mi prosím všichni přestali volat.
Nechte mě prosím být.
Promiňte.
Omlouvám se za zdržování.
Kenny?
Dnes jsem potkal vdovu.
Tři děti.
Víš, jaké to je?
Ne.
Nevěděl jsem, co říct.
Někdy není co říct.
Tenhle je zablokovaný.
Každopádně je špatně vidět.
Zavolám, až se dostanu ven.
Lidi se hroutí kvůli kouři.
Ahoj. Sbohem. Ahoj. Promiň. Prom…
Ahoj, zlato.
Už jsi asi slyšel o tom zmatku v New Yorku.
Letadlo právě narazilo i sem, do západní strany budovy.
UZDRAV FOND
PROČ JE FOND NESPRAVEDLIVÝ?
1. FOND TRESTÁ LIDI,
KTEŘÍ ZAJISTILI RODINU.
Toto není možnost upřednostňovaná prezidentem USA
nebo členem jeho vlády. Je to poslední možnost.
Můžeme říct,
že je zjevné, že Saddám Husajn pokračuje
ve výrobě zbraní hromadného ničení
a jeho touha a snaha
zahrnuje i jaderné zbraně.
Ale my nejsme ti, kdo eskaluje napětí.
Prezident a jeho rozhodnutí nic neeskalují.
To Saddám Husajn eskaluje napětí.
A my budeme…
Poslední zastávka tohoto vlaku, New York Penn Station.
Příští zastávka, New York Penn Station.
PRIYA KHUNDI – KYLE A MACALLAN
UZDRAV FOND
ŠTVE VÁS KOMPENZAČNÍ FOND PRO OBĚTI 11. ZÁŘÍ?
No… Myslím, že nejdůležitější je, abychom byli jednotní.
Protože na vás budou reagovat jedině tehdy,
když budou vědět, že mluvíte jako jeden.
- Omluvte mě. - Samozřejmě.
Vy jste přišla. Děkuji.
Za pár minut začneme.
Nepřítel mezi námi.
- Zdravím. Priya Khundi. - Ano, vzpomínám si.
Poslal vás sem pan Feinberg, abyste nás špehovala, nebo poslouchala?
Vlastně neví, že jsem sem šla.
Pro něj je snazší, když zůstaneme čísly, že?
Lépe se zvládáme?
Má pravdu, je to tak.
To chápu. Jo.
Ale vy jste přišla.
Jo, četla jsem váš blog.
Vaše žena Katherine pracovala u Kyle a MacAllan.
Ano. Jo.
To byla její vysněná práce.
To by byla i moje.
Já… jsem…
Měla jsem začít ten týden.
No páni.
To jsem rád, že jste…
Jo.
Tak můžu se vás zeptat?
Jakou cenu by měl váš život v tabulce vašeho šéfa?
Nejsem vdaná, tak nižší než Katherinin.
A myslíte, že je to fér?
Ne.
Ale váš šéf ano?
Myslí si, že žádné fér neexistuje.
A vy?
Upřímně řečeno, já nevím.
Ale přišla jsem sem poslouchat.
PROSINEC 2002
To je nejnovější, co? To je…
Určitě je to nejnovější? Tyhle součty jsou přesné?
Technicky zaokrouhleno.
Je to v pořádku.
Máme 12 měsíců. To je věčnost. Jak říkám,
lidé budou čekat na termín. Zatím se tomu vyhýbají.
Nevyhýbají se tomu, vyhýbají se prostě nám.
Podívejte na tohle.
Jo. Uzdrav fond. Vzpomínám si, jo.
Tohle je můj kámoš. Ten z toho prvního setkání.
Jeho stránky mají každý den dvakrát více návštěvníků než naše.
Má seznam téměř 7 000 jmen.
To má i telefonní seznam.
Šla jsem tam.
Řekla jsem jí, že může.
On je vůdce.
Je to otrava.
Získává důvěru lidí.
Všechny příjmové skupiny, záchranáři… To bychom měli dělat my.
Když on řekne, všichni podají žalobu.
Co chce?
Měl byste se ho zeptat sám.
Charlesi.
Pan Feinbergu.
Promiňte, že vás tu nechali s puštěnou hudbou.
- Uklidňuje duši. - Jo.
Tohle bylo z Lincolnova centra, pokud se nepletu.
Bartoli byla jako z jiného světa.
Páni, jste fanoušek opery. Ten rok jsem byl v radě.
Moje žena Katherine byla…
Zpívala soprán v amatérském zájezdovém sboru.
Já tenor. Tak jsme se poznali.
No, musela mít krásný hlas.
Jo.
Pomohlo by jí to ve vašem vzorci?
Čtete můj web?
Přiznávám se, že ne, protože nejsem na počítače.
Tohle řeší moji lidé
a ti mi řekli, že jste velmi rozumný člověk.
A pokud to chápu,
převzal jste tak nějak vedoucí roli
mezi lidmi, kterým poskytujeme služby.
To je hezké. Dobré.
- Co kdybychom si promluvili? - Proto tu jsem.
Řekněte mi, co chcete.
Protože bychom mohli provést pár úprav.
Mohli bychom třeba zvýšit výchozí hodnoty.
Takže myslíte, že jde o peníze?
Samozřejmě.
Že je to hamižnost?
Ne. Hamižnost ne.
Peníze, ano. Hamižnost, ne.
Peníze zajišťují lidem jídlo
a střechu nad hlavou.
Není to nic špinavého ani ponižujícího,
ale nepředstírejme, že na nich nezáleží. Záleží na nich.
Pomáhají lidem jít dál.
Komu?
- Jak „komu“? - Znáte jméno někoho z nás?
Setkal jste se s někým z nás?
Vlastně ano, jo.
A jakou měli cenu?
No, teď… Teď vy mluvíte o číslech
a tak nějak předstíráte…
Vyhoďte to.
Co mám vyhodit?
- Vyhoďte svůj vzorec. - To nemůžu.
Musíme mít něco racionálního.
Chápu. Rozumím tomu. Chápu.
Ale moje žena není statistika.
Ne, rozhodně ne,
ale musíme se řídit souborem pravidel.
Dobře. Pomůžou vaše pravidla Grahamu Morrisovi?
Graham Morris. Jeho partner zemřel dva týdny před sňatkem,
ale fond vyplatí vše jeho rodičům, kteří jeho životní styl odsuzovali.
- Vzpomínám si na něj. - Nestýkali se.
Úplně se odcizili, pane Feinbergu. Je tohle fér?
V tomto jsme jen správci.
Pojďme k těm pravidlům,
která omezují zranění pouze na ta bezprostřední.
Na naše setkání chodí uklízeči.
Mají polypy z azbestu.
Myslím si, že…
Byli na místě týdny, celé týdny vdechovali ten hnus.
Ale podle těch pravidel,
pokud se na místo nedostali do tří dnů po útoku…
To je proto, že musíme někde udělat čáru.
Pokud odškodníme každého dělníka, který na tom místě utrpěl zranění,
kde to skončí? Chápete to?
Nevím, řekněte mi to vy.
Je to na vás.
Jako státní vykonavatel máte podle zákona možnost uvážení, ne?
- To ano. - Dobře.
A povinnosti. Závazek vůči daňovým poplatníkům
zachovávat objektivitu.
Nemůžu ohýbat pravidla
kvůli každému případu, který se nevejde do šablony.
Proč ne?
Kongres mohl.
Víte, že ano.
Když zákon umožňoval žalovat dvě aerolinky až ke zničení,
Kongres ten zákon jednoduše přepsal,
za jediný den.
Proč?
Protože je o to požádaly velké korporace.
Ale když za vámi přijde 7 000 občanů a žádají o úctu
a chtějí, aby nebyli jen nějaká čísla v tabulce,
děláte, jako by ten zákon napsal Bůh.
Prosím, pane Feinbergu, nedělejte to.
Neříkejte, že nám nemůžete dát, co chceme.
Jen řekněte, že nejsme ta hlavní priorita.
Přiznejte to
sám sobě.
Tady.
- Haló? - Kenneth Feinberg?
Pojď sem. Zatraceně.
- Haló? - Zdravím. To je Kenneth Feinberg?
Ano. Kdo volá?
Bart Cuthbert, pane.
Ještě se neznáme.
Zastupuji žadatele vašeho fondu.
Tohle je soukromá linka.
Záležitosti fondu řeší kancelář.
Ano, kancelář. Mluvil jsem s někým z kanceláře
a ten mi řekl, že jste toto setkání vedl vy.
Je to mladá žena jménem Karen Donatová.
-Vdova po Nicholasovi? - Mluvil jsem s ní.
Byl to hasič se třemi syny ve věku osm, šest a čtyři roky.
- Podívejte… - O co jde?
No víte, je to neobvyklý příběh.
Nechci vám dělat potíže, pane Feinbergu.
Ken. Ne, pokračujte. Jsem na to zvyklý.
Dobře. Takže, Kene, moje klientka, Melanie Valeová,
byla milenkou pana Donata.
- Já… Nevím, jestli jsem slyšel dobře. - Slyšel jste dobře.
Melanie Valeová a Nick Donato mají dvě dcery
ve věku jeden a tři roky v době útoku.
Mám výsledky DNA dokazující otcovství.
Sekretářka vám je pošle faxem.
Pane Feinbergu?
Ano.
Dobře. No, už se těším, až si ty papíry projdu.
Jak jsem říkal, nechci dělat potíže.
Jen abyste věděl, že až vystavíte šek za život pana Donata,
musí být pro pět dětí místo tří.
Těším se, že se brzy ozvete.
Ahoj, pane.
Z kanceláře říkali, že máte další otázky ohledně Nicka.
Jo. Je to vlastně spíš taková evidenční věc.
Víte, že peníze nechceme.
- Samozřejmě. Jo. - Dobře.
Podívejme. Tady máte svatební fotky.
Ne…
Tohle je jen naoko.
Ta skutečná byla na radnici.
Než jsem byla velká jak cirkusové šapitó.
Řekla jsem mu, že nepotřebuju nic velkého a načančaného,
jen důkaz, že mě miluje, ale…
Víte, celý rok pracoval na dvě směny.
Od mojí rodiny ani nikoho jiného si nevzal ani pěťák.
Jen kvůli téhle fotce na zdi.
Byl takový.
A předpokládám, že to tam je Nicky junior?
Ale ne.
To byla holka. Přišli jsme o ni. Byla nedonošená.
- Aha, omlouvám se. - To nic.
Eden.
Většina tatínků nechce holčičky, ale Nicky vždycky chtěl.
Ahoj.
Nemusel jsi chodit.
Promiňte, omluvte mě.
Nemusel jsi chodit.
- Mám cereálie pro děti. - Tak díky.
Hej!
- Hned jsem tu. Promiňte. - Jistě.
Ahoj Franku.
Jen jsem chtěl
probrat Nickův nárok.
Už jsem říkal, že žádný nevznášíme.
Jo, já vím, jistě, ale…
Jen pokud by se Karen rozhodla…
Tady, já… Můžu vám něco ukázat?
Tohle… Chci ukázat to číslo tady.
To je jen…
To je předpokládaný výpočet. To znamená…
Vím, co to znamená předpokládat.
Byli jste si s Nickem velmi blízcí.
Jo.
Byl to můj malý bráška.
Takže musím předpokládat,
že byste věděl,
kdyby bylo něco, co by Nick
možná nechtěl, aby Karen věděla.
Bratr byl rodinný typ.
Ovšem. Samozřejmě, jo.
My nic nepodepíšeme.
Franku, tohle jsou peníze pro ty kluky.
Nedaní se. Ne každý den vláda…
Nicky umřel kvůli lidem, jako jste vy, kteří drží kasu.
Myslíte si, že to napravíte tím, že hodíte peníze na jeho hrob?
Vypadněte z jeho domu.
Dobře.
Vidíte, tohle je Tom junior.
Nemyslíte, že vypadá starší?
Tom junior není ten v uniformě. Byl civilní dodavatel.
Jeho bratr narukoval, aby za něj bojoval.
To je velmi statečné.
Byli od sebe jen 11 měsíců.
V mládí si byli podobní jak vejce vejci.
Poznala jsem Tomova partnera Grahama Morrise.
- Toho zlatokopa? - Tome.
Můj manžel chce říct, že ten muž je lhář.
S Tomem spolu žili. Říkal, že měli v plánu…
Byli spolubydlící.
Tom měl přítelkyně. On by…
- Paní? - Birosová.
Paní Birosová, tenhle kluk byl už dlouho
šíleně zamilovaný do našeho syna.
Snažil se ho dostat, ale Tom…
Svého syna jsme znali.
Tihle lidé se objeví z ničeho nic.
V kanceláři jich určíte vídáte spoustu.
Neměla jsem z něj ten pocit.
Není to tak vždycky?
Říká se, že vám čísla trochu váznou.
Pořád je dost času.
Měl jsi dost času a podepsalo kolik, 900?
To nestačí, Kene.
Víš, já…
Sešel jsem se s tvým přítelem Charlesem Wolfem.
Wolfem? Tak to hodně štěstí.
Bojuje za ty „opomenuté“.
Nesnaží se pomáhat bohatým zbohatnout.
Víš, kvůli takovým obviněním lidi říkají, že jsi necitlivý.
To je jedno.
Zdůraznil jsem naše společné východisko.
Stoupající příliv zvedá všechny lodě.
Možná jsem to popletl.
Ale jde o to, že pokud se k nám jeho stoupenci přidají,
máme dost účastníků na podání žaloby.
Počkej.
Vyhrožuješ hromadnou žalobou?
Ne, nabízím ti pomoc.
Blbost.
Můžeš si dovolit riskovat
a vyhrát nebo prohrát případ během 15 let.
Většina těch lidí nemůže.
Při vší úctě, ty ses s nimi nesetkal, to tví zaměstnanci.
A mám pro tebe novinku.
Nemůžou tě ani cítit.
Možná ano, možná ne.
Já jim nabízím možnost volby
a jsem tu jako přítel, abych ti nabídl to samé.
Zvyš strop u nejvyšších odškodnění a já všechny přivedu do tvého fondu.
Zabalené s mašlí.
Vyhrajeme to společně, Kene.
Tohle není nejnovější číslo, že?
Patnáct procent?
Johne, do zákonné lhůty máme ještě čtyři měsíce,
ale pevně v to věřím.
No, já vím.
Věříš.
Aerolinky jsou nervózní.
Johne, já nevěděl, že máme schůzku s leteckou lobby.
Já tady jen poslouchám.
Lee Quinn prý plánuje podat žalobu,
pokud nepřidáte těm horním.
Podívejte, Quinn není problém.
Chcete změnit zákon a pomoct lidem?
Je tu spousta záchranářů a hasičů.
Vdechli jedovaté chemikálie. Onemocněli až za pár měsíců.
- Tenhle zákon na ně nemyslí. - Ne.
To by bylo neproduktivní.
Pokud změníte pravidla, vrátí se to do Kongresu k připomínkám.
- Zažil jsi někdy připomínkování. Kene? - Ne.
Budou mluvit ještě rok po tom, co bude celý zákon v háji.
Celá ekonomika bude v klozetu.
Nikdo nedostane nic, ani je nezvolí.
Takže, jo…
Ne.
Quinnovi jde jen o lidi nahoře,
protože od těch dostává šeky.
- Jeho žaloba je pro nás problém. - Já pracuji pro daňové poplatníky.
My také platíme daně.
Jo, ale nemusíte se dívat obětem do očí.
Jako státní vykonavatel máte široké pravomoci,
i ohledně toho vzorce.
Použijte je tak, aby byl Quinn spokojený a odešel.
Jak jsem řekl, Kene, jsem neutrální.
Ať se rozhodneš jakkoli, máš podporu ministerstva.
UCTĚNÍ 11. ZÁŘÍ
Ztratila jsem hlas.
Ztratila jsem náušnici.
Ztratila jsem otce.
Ztratila jsem hlas.
Ztratila jsem lístek.
Ztratila jsem případ.
Ztratila jsem mapu.
Ztratila jsem rozum.
Ztratila jsem cestu.
Ztratila jsem jazyk.
Ztratila jsem ponožku.
Ztratila jsem deštník.
Ztratila jsem ponožku.
Ztratila jsem zub.
Ztratila jsem zuby.
Ztratila jsem mapu.
Ztratila jsem psa.
Ztratila jsem náušnici.
Ztratila jsem otce.
Ztratila jsem hlas.
Ztratila jsem lístek.
Ztratila jsem klíče.
Ztratila jsem mapu.
Ztratila jsem rozum.
Ztratila jsem cestu.
Ztratila jsem jazyk.
Ztratila jsem srdce.
Ztratila jsem víru.
Ztratila jsem kila.
Ztratila jsem plán.
Ztratila jsem ruku.
Ztratila jsem mysl.
Ztratila jsem dům.
Ztratila jsem čas.
Ztratila jsem cestu.
Ztratila jsem knihu.
Pane Feinbergu?
Já tušil, že vás tu uvidím.
- Zdravím, pane Wolfe. - Zdravím.
Katherine by se tahle moderní věc asi líbila,
ale nerozumím hudbě, se kterou musíte…
bojovat, když ji posloucháte. Chápete?
Chápu. No, Puccini to není.
Na tom se shodneme.
Myslel jsem, že budete na čestném místě.
- Až tak je to špatný? - Jo.
Víte…
chtěl jsem to dělat proto, že jsem opravdu věřil,
že bych měl své zemi posloužit, když to potřebuje. Vážně.
Možná je v tom i kus ega,
ale… sem jsme došli.
Mám na svojí straně asi 1 100 rodin
a dalších 6 000 jich zbývá.
- Aha. - Jo, no…
Jen chci, abyste věděl, že vím, že fond není dokonalý.
Jsou lidé, kteří se nevejdou do pravidel, která jsme napsali.
To vím.
Upřímně nevím,
co mám dělat.
Nezapomeňte, že nejste ten most.
Dobře.
- To zní jako koláček štěstí. - Ne.
S Katherine jsme…
Žili jsme před lety ve městě uprostřed státu New York. V Ithace, víte?
Byl tam takový nádherný most.
Z dob hospodářské krize. Nádhera. Pro mě? Nádhera.
A stavební firmy ho chtěly zbourat,
aby tam postavily dálnici.
Tak jsem šel do městské rady
a strávil jsem dva roky a utratil všechny naše úspory
v boji za ten kus betonu.
A když ho zbořili,
bloumal jsem pár týdnů po domě
a litoval jsem se.
A potom Katherine,
víte, jednoho dne se na mě podívala a řekla mi tohle.
„Ty nejsi ten most.“
Je hromada trosek,
ale já nejsem.
Jsem pořád tady.
Bojuju za další ztracenou věc, ale…
- Což jsem asi já. - Ne.
Ne, to je… Podívejte, já proti vám nic nemám, pane Feinbergu.
- No… - To říkám jasně.
- Dobře. - Ano?
Já jen… Podívejte, možná jsem to celé podělal.
To je dost možné.
Ale když to teď zkusím napravit,
když jen oficiálně řeknu, že je potřeba to napravit,
věřte mi, soudy to vrátí Kongresu a ten to nechá umřít.
Nikdo nedostane nic, prostě to umře.
- Pak to tak má být. - Proč?
- Protože to není dokonalé? - Ne.
Protože to není spravedlivé.
Ale to nemůžu změnit.
No, něco se musí změnit.
Najděte to.
TERMÍN: 22. 12. 2003
OPRÁVNĚNÝCH: 7 631 – PŘIJATÝCH: 1 375 PODPISŮ: 18 % – CÍL: 80 %
NEPODEPSÁNO NY
MĚSÍČNÍ VÝPIS – ZŮSTATEK: 4 384,28
NEPODEPSÁNO NY
Odvolejte pátrání. Našla jsem ho.
Vy jste spal tady?
Asi ano.
Procházel jsem tyhle případy, ty nepodepsané.
Jak to jde s tím… registrovaným partnerstvím?
Jsou jich desítky.
V New Yorku to nebude problém,
protože Pataki rozšířil partnerské výhody
pro gaye, jejichž partneři zemřeli.
Ve Virginii to vidí jinak.
Tak zavoláme guvernérovi, ne?
Podívej, zjevně nemůžeme pomoct všem se zvláštními zájmy.
Ještě musíme určit limity, ale je to začátek.
To je to registrované partnerství, že?
U některých z těch záchranářů je to ošidnější.
Nevěděli, že jsou nemocní.
- Podívej na tyhle… - Kene.
Já vím. Musíme to vzít na sebe.
Musíme dát ten vzorec stranou.
- Kene… - Já vím.
Já vím. Jsme tím zavalení. To bychom měli být.
Když to uděláme, musíme to dotáhnout.
Nemůžeme napůl.
Musíme každého zvažovat individuálně.
Když nemůžou přijít za námi, musíme jít za nimi.
Rozumíte? Dobře.
Co? Nelíbí se vám to?
Je to skvělé.
Dobře.
Tak jo, domluvte schůzky. Dojdu pro kávu.
Já a pár dalších silnějších chlapů
jsme vypáčili dveře, aby mohli všichni utéct.
Ale pak se to stalo.
Kyslík zapálil veškeré palivo a…
bylo to.
Drsňák jako já si myslí, že zvládne všechno, co přijde.
Dokud se nepodívá do očí pětiletého a šestiletého dítěte,
aby jim řekl, že…
Že jste jim lhali
a že maminka se už domů nevrátí.
…a zeptala se, jestli měl snubní prsten. A já řekla: „Ne. Proč?“
Potřebujete něco?
Myslel jsem, že bych se připojil,
třeba jen poslouchal…
Může tu být, Sandro?
Pokračujte. Až budete připravená.
Pokaždé, když letěl do školy nebo do práce,
ptala jsem se, jaký má program.
Abych se mohla uklidnit, když budu vědět,
že už přistál…
zpátky na pevnou zem.
Jenom rodič zná ten pocit…
a já už ho nikdy nezažiju.
To je rybářská muška.
Vyráběl je…
Dělali jsme je spolu.
Se ženou chceme, abyste si ji nechal.
Děkuju.
Řekli nám, že jelikož utrpěl popáleniny na 90 % těla,
možná nebude vypadat tak, jak jsme ho znali.
A pak nám zavolal soudní lékař,
že došlo k záměně,
a museli jsme provést další identifikaci.
Ukázalo se, že jsme strávili čtyři dny
u postele cizího člověka…
zatímco Alex…
Alex zemřel.
Víte, s manželkou jsme si mysleli:
„Páni, ti ubozí lidé.“
Protože nejdřív předpokládáte, že se to děje někomu jinému.
A za pár hodin
samozřejmě potvrdili, že tam byla na jednání.
Došlo nám, že k těm lidem patříme.
Bylo to naprosto šokující.
Jistě. Je mi to líto.
Byla jsem v 85. patře.
Začali jsme scházet po schodech dřív.
Můžete mi říkat Jean.
Jean, řekněte mi víc o svém synovi.
Třeba kdy se odstěhoval z Iowy?
V roce 1997.
Hned dostal práci jako analytik.
Byl z toho moc nadšený.
Je to na vás,
ale měli byste vzít, co vláda dává.
- Mám silnou úzkost. - Jerry.
Já nevím. Moc nespím.
- To si neumím představit. - Musel jsem se odstěhovat.
Nemohl jsem viděl tu díru.
Chci udělat všechno pro to, abych ten proces urychlil.
- No, Florida je hezká. - Jo.
„Zdá se, jako bych nic necítil,
ale uvnitř to cítím.
Uvnitř chci vybouchnout a všem říct o tom,
co v sobě dusím.
Říct, kolik mám v sobě bolesti,
a vyjádřit všechen ten tlak, který v sobě mám.
Musím ovládat svoje city.
Musím s nimi pomáhat a být pro ně silný,
ale také zůstat silný pro sebe.
Táta v tom byl dobrý.
Musím být chlap jako on.“
1. PROSINCE 2003 – 3 TÝDNY DO TERMÍNU
PŘIJATÝCH: 2783
PODPISŮ: 36 % – CÍL: 80 %
To nestačí.
Takže budeme pokračovat až do termínu.
Možná můžeme udělat veřejné prohlášení.
Ne.
Při veřejném oznámení by to vypadalo,
že došlo ke změně politiky, a zákon by se vrátil do Kongresu…
PENTAGON – PRVNÍ PATRO – ZÁPAD
Co když to oznámí někdo jiný?
Takže se scházíte s lidmi.
Jo.
A prý jim říkáte, že ten vzorec zahodíte.
Ne. Zákon mi dává možnost uvážení, což mi někdo připomněl.
Takže ji použiju.
Ale slibuju vám, že když se lidé přidají, udělám všechno, abych jim pomohl.
A zaručujete to čím, svým slovem?
Ale, Charlesi. Chci říct…
Co?
Ne, omlouvám se.
Pane Feinbergu, dva roky nám říkáte,
že jste jenom vládní počtář,
a teď nás žádáte, abychom vám věřili.
Ne, žádám vás osobně.
Máte jejich důvěru a zasloužil jste si ji.
Pomozte jim věřit i mně.
Snažíte se jen vyhrát?
Ne, snažím se to napravit.
Kdy máte tu výpověď u Lee Quinna?
V pondělí.
Řekne vám, že jste chtěli děti.
Čtyřicetiletá vdaná žena, která byla těhotná,
nebo se i jen snažila otěhotnět,
odškodnění za újmu vylétne vysoko.
Velmi vysoko. Do nebe.
A Quinn vás to naučí krok za krokem.
Kdy plakat, kdy se vám má třást ret.
Jak tohle víte?
Protože jsme oba stejní.
Tak bych to udělal.
10. PROSINCE 2003 – 13 DNÍ DO TERMÍNU
Ashcroft nepřišel?
Je sám pod tlakem.
Myslíš, že je to vzkaz?
Dej Quinnovi, co chce?
Já to nenavrhuju.
Ještě je čas. Říkáš, že přijdou na poslední chvíli.
Co když se pletu?
Co když se pletu, Camille?
Promiň.
Dělala jsi, cos mohla. Všichni dělali, co mohli.
Máte telefon, Kene.
Právník z Queensu.
Jmenuje se Cuthbert.
Ať nechá vzkaz.
Už vám nechal tři. Jde o případ Donato.
Říká, že když to vdově neřeknete vy, udělá to on,
a že máte čas do zítřka.
Kene?
Vezmi mi tašku z kufru, prosím.
Pojďte. Je čas jít dovnitř.
Karen ještě není doma.
Říkala, že jste volal.
Nechtěl jste říct proč.
Kdy se vrátí?
Šek si můžete nechat.
Připojujeme se k žalobě.
No, uděláte, co musíte.
Jo. Ale vy stejně víte svoje, co?
Ne, nechci nic předpokládat ani soudit.
Blbost.
Vidíte, že je věrná mrtvému, ale nechápete proč.
Franku, termín pro podpis je v sobotu
a pak mě už neuvidíte.
To je to první, co od vás rád slyším.
Stejně si nejdřív musím promluvit s Karen.
Jo, jak jsem říkal, není doma.
Můžu jí to vyřídit.
Myslím, že byste to neudělal.
Vlastně to už asi víte.
Už ho nemusíte chránit. Nick odešel.
Vy jste Nicka neznal. Byl to dobrý člověk.
Tady nejde o Nicka.
Vrátil se pro mě.
Do té věže.
- Věděl jste to? - Ne.
Pokud vím, slyšel ve vysílačce rozkaz k evakuaci
a řekl: „Hovno, je tam můj brácha.“
Umřel, když mě zachraňoval, a vy si myslíte,
že na to mám zapomenout?
Copak nemáte rodinu?
Když zítra umřete, co nejhoršího můžou zjistit?
- Možná nejste takovej hrdina. - Nejsem hrdina.
Jo, ale Nick byl.
Nick byl. Byl pro rodinu. Byl to dobrý člověk.
A proto by chtěl svoje děti zajistit.
Všechny.
Franku, kdybych byl na vašem místě,
upřímně,
nevím, co bych udělal.
Nemám ponětí.
Možná bych chtěl žalovat všechny.
Ale nejste jediní opuštění.
Vím, že to víte.
Ta rodina chce ty peníze, aby mohli jít dál,
a myslím, že si to zaslouží,
a Nick by si to nejspíš myslel taky.
Proto je…
Započítám je jako rovné oprávněné osoby.
Karen by to ale měla vědět
a chtěl jsem jí to říct sám,
aby si to nepřečetla až ve veřejném záznamu.
Jak se jmenují?
- Karen, vrať se do domu. - Ne.
Chci to vědět.
Jenna a Belle.
Vždycky chtěl holky.
Jste spokojený?
19. PROSINCE 2003 – 5 DNÍ DO TERMÍNU
PŘIJATÝCH: 3892
PODPISŮ: 51 % – CÍL: 80 %
Je tady pošta.
- Podepíšete je spolu? - Já to podepíšu.
Jak to tam vypadá? Kolik jich máme?
- Kolik jich máš? - Třicet. Možná 40.
Já taky.
Je mi to líto.
Dělal jsi, cos mohl.
Vážně?
Stejně je mi to líto.
Jen položíš otázku?
Raz, dva, tři, čtyři, pět.
Moc pracuješ, Kene.
- Dej si něco k pití. - Ne, to je dobrý.
Pojďme na to.
Nemysli si, že nemám úctu.
K celé té tvé křížové výpravě.
- Tak to není. - Ne, já vím.
Jsi Robin Hood. Řešíš problémy všech,
samé dobré skutky.
Zdiskreditoval jsi nás.
Tos udělal, Lee.
Zdiskreditoval jsi nás. Využil jsi strachu
a bolesti a vzteku lidí,
jejich nedůvěry k vládě,
aby jednali proti svým vlastním zájmům.
Hele, moje holka má dneska narozeniny.
Bude občerstvení.
- Splníš tyhle čísla, nebo co? - Dej mi pero.
Hele, já vím, že to bolí,
ale fér není cíl.
Cíl je uzavřít to a jít dál.
Co je?
To jsem řekl já.
Jo, to asi jo.
Vždycky jsi byl můj hrdina, Kene.
Viděl jsem tě argumentovat u Fulda v roce 1984.
Tehdy jsi měl vlasy.
Pochybuju, žes věřil něčemu z toho, cos říkal, ale znělo to dobře.
Co to děláš? Kene.
Nebuď pitomec.
Kene.
No tak, člověče.
Najdi si jinou zábavu.
Kene.
Kene!
Kene.
- Co se to tu děje? - Rodiny.
Takhle je to od rána. Někdo volá, někdo přijde.
Všichni chtějí soukromou schůzku.
Proč?
„Mnozí z nás se už s panem Feinbergem sešli a podívali se mu do očí.
Řekli jsme mu, že nám nejde o peníze.
Jde o to, aby s námi naše vláda, tento systém, jednala důstojně a s úctou.
Nemůžu mluvit za systém,
ale panu Feinbergovi jsem začal věřit.
Proto s radostí oznamuji, že fond je uzdraven.“
Překročili jsme 65 %.
Panebože.
Dobře, tak pokračujeme, lidi.
- Dokážeme to. - Dobrá práce.
Jo, dívám se na to.
- Tady potřebuji vaše číslo. - Jo.
Můžete to přinést do 15 hodin?
To je Richmond?
- Potřebuju to, jakmile skončíte. - Jo.
Vím, že vaše děti brzy půjdou do školy.
Pokud chcete, můžeme tu platbu přesměrovat
rovnou na účet školného
a to by bylo užitečné.
Co vy na to?
Můžu ty materiály odfaxovat do kopírovacího centra.
Máte v okolí nějaké?
Víte co? Najdu vám ho.
Pořád bydlíte na Arthur Ave?
Zdravím.
Charlesi.
Měla bych se vrátit.
- Těšilo mě. - Mě taky.
Tady to máte.
Na třetí straně je pořád překlep.
Hned se na to podívám.
A ohledně Lee Quinna jste se mýlil.
Nesnažil se vás řídit?
To ano,
ale vůbec nejste jako on.
Na shledanou.
Kene.
Ne, paní Bensonová. Vaším nárokem jsem se zabýval osobně.
Vím, že byl problém s odečítáním životní pojistky vašeho manžela.
A podívejte, pohrál jsem si s čísly
a chci vám něco nabídnout.
Bude se vám to líbit.
Chceme se jen ujistit, že máte všechno.
To vypadá dobře. Vyplnila jste to dobře.
Nechcete mi s tím pomoct?
V autě je toho mnohem víc.
Sečtěte to, prosím.
Děkuji.
Tak jo. Pojďte, lidi, jdeme na to.
Jdeme.
Dobře, kolik to dělá?
Zatím něco přes 95 %.
Zavoláme prezidentovi?
Pojďme se opít.
Pojďme se opít s prezidentem.
Jo.
Pane Morrisi, tady je Camille Birosová z Kompenzačního fondu pro oběti.
Jistě jste to už slyšel.
Měl byste vědět, že díky vašemu případu
jsme mohli vyhovět velkému počtu lidí
v podobném vztahu v New Yorku.
Ale…
bohužel,
vzhledem k tomu, jací jsou Tomovi rodiče a zákony ve státě Virginia,
jsme nemohli vyhovět vám.
Je mi to moc líto.
Chápu, že to vám nepomůže.
Promiňte, pane.
Ahoj. Víš, já jen…
Jen si s ním krátce promluvím.
Zdravím, pane Feinbergu. Já…
- Omlouvám se. - Pojďte sem.
Já…
Já jen…
Nechtěla jsem to vědět.
Nejsem hloupá.
Víte?
Po večeři mu někdo volal
a on říkal, že je to Frank,
víte, a že je ve městě trojitý poplach nebo tak něco.
Dal mi pusu
a já předstírala, že nevím, že lže.
A později jsem byla u Irene
a Frank přišel domů potom, co byl s klukama pít.
A já řekla: „Jaký byl trojitý poplach?“
A on se na mě podíval
s tím nejvážnějším výrazem a řekl:
„Nicky ještě uklízí,
ale dneska byl hrdina.
Měla jsi ho vidět.
Možná to ale chvíli potrvá, tak na něj nečekej.“
Ale já se za to na Franka nezlobím.
Nicky byl jeho malej bráška.
Nechtěla jsem, aby umřel.
Ne, jistěže ne.
Ale přávala jsem různé věci jí.
Neudělala jste nic špatného.
Ne, Bůh nás zkouší.
Ne, není to vaše vina.
Zajistíte, aby dostaly, co potřebují?
Jeho holčičky?
Zajistím.
Kompenzační fond pro oběti 11. září
byl jediný fond svého druhu v historii Spojených států.
Nakonec podepsalo 97 % oprávněných žadatelů
a více než 7 miliard USD z veřejných peněz bylo rozděleno mezi 5 560 lidí.
Jen 94 lidí se odmítlo zúčastnit.
Kompenzační fond pro oběti 11. září skončil v roce 2003,
ale v letech 2011 a 2019
byly vytvořeny nové fondy,
protože veřejnost požadovala další podporu záchranářů
a dalších lidí s dlouhodobými zdravotními následky.
Od 11. září Ken a Camille dále spravují kompenzační fondy
jménem desítek tisíc obětí v případech jako:
Masakr na Virginia Tech Havárie plošiny Deepwater Horizon
Masakr v Auroře Masakr v Sandy Hook
Teroristický útok na Bostonský maraton Nehody se zapalováním v GM
Masakr v orlandském klubu Pulse
Pohlavní zneužívání v katolické církvi
Teroristický útok v synagoze Tree of Life
Havárie Boeingů 737 Max v Indii a Etiopii
Teroristický útok v Daytonu
NETFLIX UVÁDÍ
Překlad titulků: Marek Buchtel