Downloaded from YTS.MX
NETFLIX ESITTÄÄ
Official YIFY movies site: YTS.MX
Se on edessäpäin.
Ensimmäinen katu oikealla.
Matkalaukkunne, neiti?
Vie ne etuovelle.
Huomenta.
-Oletteko nti Susanna?
Kyllä. Ja sinä olet?
Maria, uusi sisäkkö. On ilo tavata.
Niin. Hän kertoi sinusta.
Kuka? -Isäni.
Todellako? -Kyllä. Kirjeissään.
Jätä matkatavarat tähän. Vien ne myöhemmin.
Kiitos. Hyvää joulua. -Hyvää joulua.
Odotimme teitä lounaaksi.
Tiedän, mutta sain aikaisemman junan,
joten tässä olen.
Saanko tulla sisään?
Olkaa hyvä.
Rachele…
Rva Rachele…
Olen veronkantaja.
Senkin idiootti!
Hei, mummi! -Hei.
Tiesimme jo alkuun, että olet idiootti, senkin idiootti.
Kuinka voit?
Mitä arvelet? Olen tässä.
Katselen ja odotan… -Kuolemaa. Tiedetään.
Kiusaa sinä vain. Miltähän itse näytät minun iässäni?
Vihlooko sääriäsi yhä?
Ei tämä sääristä johdu. Olen kaikkien taakkana.
Minun on aina pyydettävä kaikkea.
En voi tehdä mitään yksin.
Maria. Haluaisin pillerini, kiitos.
Kyllä, rouva.
Mitä kuuluu?
Kuuluu. -Mikään ei muutu koskaan.
Ei koskaan.
Äiti! -Susanna. Mitä sinä täällä?
Sinun piti saapua keskipäivällä.
Tulin aiemmalla junalla.
Kuka toi sinut tänne? -Sain taksin asemalla.
Olet muuttunut paljon.
Viime vierailustani on vain puoli vuotta.
Olet erilainen.
Ehkä se johtuu Milanosta. -Niin. Ehkä johtuu.
Olet tupakoinut. -Enkä!
Kyllä, lemuat tupakalta.
Tupakaltako? -Kyllä.
Se oli varmaan taksikuski. Hän poltti tänne asti.
No…
Onko isä puutarhassa?
Mitä puhut? Hän ei ole poistunut talosta päiviin.
Onko hän sairas?
Ei sairas vaan laiska. Herätä hänet, jos haluat.
Selvä. -Hän nukkuu tuolla.
Vierashuoneessako? -Olemme tottuneet siihen.
Aivan.
Hän kuorsaa kovaa ja oli tehdä minut hulluksi.
Rouva. -Kiitos.
Oletko tavannut Marian? -Hän avasi oven minulle.
Hän on ollut täällä kolme kuukautta.
Teenkö aamiaista hra Marcellolle?
Ei. Anna hänen levätä. Kiitos.
En ole syönyt aamun jälkeen.
Voitko tehdä minulle jotain?
Ilman muuta. -Kiitos.
Millainen hän on?
Valitsimme hänet kiireellä,
koska Adele on poissa,
mutta hän on aika hyvä.
Ruoka tosin…
Hän käyttää liikaa suolaa, öljyä ja valkosipulia.
Hän on etelästä. -Hyvä on.
Eikö se häiritse sinua? -Eteläiset juuretko?
Ei, vaan hänen kauneutensa.
Mitä siitä? -En tiedä.
Heräät aamulla, ja hän on edessäsi.
Adelekin oli kaunis nainen.
Niin, mutta Adele oli 70.
Oliko? -Mitä hänelle tapahtui?
Hänellä oli pakkomielle ikkunoiden pesusta.
Ikkunoiden? -Niin.
Varoitimme häntä aina, että hän putoaisi.
Ja? -Hän putosi.
Putosiko? -Aamiainen on valmis.
Mitä syömme? -Enkö minä syö aamiaista?
Teitkö sinä sen? -Tietysti.
Taitava nainen.
Näkisitpä, miten hän kuorii omenoita.
Hän ottaa liikaa kuorta. Omenaa jää tuskin jäljelle.
Ei hän omenoista maksa.
Kuka maksaa niistä?
Vihjaatko jotain?
En suinkaan.
Bonjour, maman.
Agostina-täti!
Hei, Susanna. Tervetuloa.
Huomenta, sisko.
Huomenta.
Miten voit?
Siskosi piti lampun päällä myöhään, enkä saanut unta.
Valheet vievät sinut helvettiin.
Caterina!
Olet itse piru. -Miksi olet jo täällä?
Tulin aikaisella junalla. Halusin viettää aikaa kanssanne.
Kaipasin sinua.
Jos nukkuisit öisin, et olisi huolissani minusta.
Jos sammuttaisit lampun yöllä, voisin nukkua.
Jos et kävisi vessassa 25 kertaa, saattaisit nukahtaa.
Kiitos, äiti.
Enkö voi edes käydä vessassa täällä?
Älä suutu, täti.
Tuo pikkutyttö.
Hän nauttii kiusaamisestani kuin paholainen.
Se on normaalia. On jouluaatto.
En malta odottaa keskiyötä.
On aika herättää isäsi.
Vie hänelle kahvia, Maria. Kerro myös, että Susanna on täällä.
Kyllä, rouva.
Hra Marcello?
Täti ei ole yhtään mukavampi.
Ei. Hänellä on yhä kärkäs kieli.
Niin. -Ei vastausta.
Hän ei vastaa. -Mene vain sisään. Hän on puolikuuro.
Maria?
Mitä nyt? -Mitä se oli?
Mitä tapahtui? -Hra Marcello…
Hän… -Hän on mitä?
Hän on kuollut.
Mitä tarkoitat?
Hänen selässään on veitsi.
Täti! -Ei…
Äiti, Marcello…
Mahdotonta! -Rauhoitu.
Tämä ei voi olla!
En voi uskoa sitä. -Äiti…
Äiti…
Se on jumissa.
Lukitsin sen.
Kukaan ei mene huoneeseen ennen poliisin saapumista.
Oletko hullu?
Emme voi saastuttaa rikospaikkaa. -Caterina…
Anna avain. -Ei.
Anna se avain!
Caterina… -Anna avain.
Isäsi voi yhä tarvita meitä.
Isä ei tarvitse enää ketään.
Isä on kuollut.
Ei…
Ehkä tappaja on yhä täällä.
Täti!
Täti.
Agostina-täti? -Herää, Agostina.
Kokeilkaa näitä.
Ei. Hän ei herää.
Taivaan vallat! Mitä se oli?
Hajusuola tekee ihmeitä. -Huone pyörii.
Maria… -Ei, olen Susanna.
Pardon.
Maria. Voitko soittaa lääkärille?
Taisin pyörtyä.
Kyllä. -Ei, nyt riittää.
Huolehtisimmeko sinusta, vaikka Marcello on kuollut?
Mon Dieu…
Onko Marcello kuollut?
Voi luoja. -Jättäkää hänet.
Hän on hiljaa jonkin aikaa.
Marcello-parka.
Hänen liiketoimintansa ei menestynyt.
En uskonut hänen menevän näin pitkälle.
Olisiko hän iskenyt veitsen omaan selkäänsä? Tuskin, äiti.
Luin jostakin, että masennus…
Ymmärrän, ettette halua kuulla tätä,
mutta herra Marcello murhattiin.
On soitettava poliisille.
Kyllä, Maria. Hienoa. Hyvä, että olet täällä.
Ainakin sinä osaat yhä ajatella.
Kyllä. Äiti! Älä juo.
Mitä?
Menetin juuri vävyni.
Soitan poliisille.
Joku katkaisi puhelinjohdon. -Mitä?
Kuunnelkaa… -Mitä tuo oli?
Caterinan ikkunaluukut. Tunnistan ne.
Suljen ne. -Ei, odota.
Liian vaarallista. Tappaja voi olla vielä täällä.
Voi! Sydänkohtaus. Voi luoja. Sydän…
Jonkun on mentävä yläkertaan.
Sulkemaan ikkunaluukut!
Lähetätkö nuorimman?
Minä vasta tulin tänne. -Entä sitten?
Menisin mielelläni, mutta…
Ymmärrän. Minä menen.
Maria.
Se on ainutlaatuinen. Vain, jos se on välttämätöntä.
Äiti! -Mitä?
Onhan se Ming-kaudelta.
Riittää jo, äiti.
Äiti…
Mennään katsomaan.
Ei huolta, rouvat. Täällä ei ole ketään.
Tarkistitko komerotkin?
Kyllä. Ja sänkyjen aluset.
Katsoitko ovien taakse? -Kyllä.
Vaatearkkuihin?
Haluatteko tulla tarkastamaan?
Kysyin vain.
Itse asiassa ajattelin koiria.
Mitä koiria?
Talon koiria. Ne eivät haukkuneet koko yönä.
Ai. Entä sitten?
Ne haukkuvat pienimmästäkin äänestä.
Jos ne eivät haukkuneet, taloon ei tullut vieraita.
Tappaja siis tunsi talon.
Niin. -Maria, ole kiltti.
Mitä? -Ming-veistos.
Tässä. -Voi luoja.
Nautitaanko teetä? -Kyllä.
Menen keittämään.
Mitä viime yönä tapahtui?
Ei mitään erikoista.
En sanoisi niin isää ajatellen.
Jokainen yksityiskohta on tärkeä.
Kuka käytti puhelinta viimeksi?
Minä taisin.
Soitin puukauppaan klo 7 aamulla tehdäkseni tilauksen.
Milloin puu saapui? -Ei koskaan. Kuljettaja pelkäsi lunta.
Puhelin siis toimi yhä klo 7 aamulla.
Kyllä.
Eli tappaja oli yhä täällä.
Luoja, tätä tuskaa.
Kuka voisi vihata isää?
Kenen kanssa hän on tehnyt kauppoja?
En tiedä. Hän ei puhunut työasioista.
Isoäiti. -Niin. Mitä?
Sanoit, että liiketoiminta ei menestynyt.
Hän oli vararikossa.
Eikä!
Mitä? Hän oli varaton.
Hän pyysi joukkovelkakirjojani.
Ei hän tehnyt niin.
Kyllä teki.
Hän suuttui, koska en halunnut antaa niitä hänelle.
Miksi et halunnut, jos hän oli niin epätoivoinen?
Säilytät niitä patjan alla.
Mistä tiedät, missä pidän niitä?
Omaperäistä!
Eivät ne ole miljoonien arvoisia.
Ehkä eivät.
Summa on kuitenkin mukava.
Miksi et siis antaisi niitä perheellesi?
Missä vieraanvaraisuutesi on?
Viikko on vieraanvaraisuutta. 10 vuotta on talonvaltausta!
Äiti!
Mitä? -Anteeksi. Hän ei tarkoita sitä.
Niin. Anteeksi.
Olen järkyttynyt.
Oliko tavarantoimittajien kanssa pulmia?
Ei tietääksemme.
Välit olivat hyvät jopa uuden kumppanin kanssa.
Uuden kumppanin?
Kyllä. Kaikkialla läsnä olevan hra Giannutrin.
Mitä tarkoitat?
Hän tuli aina illalliselle.
Varsinkin Marian tulen jälkeen. -Älä ole typerä.
Hän tulisi jopa minun kokatessani.
Milloin olet kokannut?
Älä, Caterina.
Oliko hänellä syytä vihata isää?
Karsisin hänet pois.
Hra Giannutrilla on kissoja kotona. Kun hän tulee tänne, koirat sekoavat.
Ne olisivat haistaneet hänet.
Se on totta. Hyvä, Maria.
Eli hän ei hyödy isän kuolemasta?
Ei.
Kuka hyötyy?
Kuka perii isän omaisuuden?
Minä varmaankin.
Puolet menee vaimolle ja puolet lapsille.
Minä en tiedä. En ole notaari.
Ellei Veronica ole testamentissa.
Kuka Veronica?
Veronica. Isän tosirakkaus.
Tiedämme, että he ovat läheisiä.
Eivätkö he tapailleet taas? -Niinkö?
Kyllä, mutta vain ystävinä.
Eikö hän ole Pariisissa? -Hän osti täältä talon.
Onko se totta, Margherita? -Enkö kertonut?
Et. -Kerroin nyt.
Veronica osti talon järven läheltä.
He kävelevät yhdessä ja ratsastavat.
Inhoan hevosia ja välttelen niitä mielelläni.
Ratsastusta.
Etkö ole mustasukkainen?
Veronican takiako? Tuskin.
Hän on tylsä ja merkityksetön.
Merkityksetönkö?
Outoa, että isä piti hänestä.
Se oli nuoruuden virhe. Ei muuta.
Minä en ymmärrä sitä.
De gustibus.
Milloin isä meni nukkumaan viime yönä?
Kysytkö minulta? -Kyllä.
En tiedä.
Tietäisit, jos jakaisitte vuoteen.
Sinäkin tietäisit, jos tekisit niin.
Mitä vihjailet, Margherita?
Älä viitsi. Tiedän, että olet rakastanut häntä vuosia.
Rakastanut? -Kyllä.
Miten kehtaat? Olen siveellinen nainen!
Koska kukaan ei halua sinua.
Se on totta. -Kiitos, äiti.
Anteeksi.
Mitä sinä tiedät?
Et voisi tietää, miltä tuntuu tajuta,
että kaikista maailman ihmisistä sielunkumppani asuu omassa kodissa -
ja on siskon aviomies.
Kaikki on pakko tukahduttaa!
Emme edes huomanneet surua talossamme.
Sydämesi on kiveä.
Olet kylmä, Margherita. Onko ihmekään, että Marcello kuoli?
Hän oli yksin!
Sinä et halunnut olla hänen kanssaan, ja minä en voinut!
Tajuatko, mitä sanot?
Olet asunut äidin luona vuosia, ja näinkö sinä kiität?
Flirttailemalla isän kanssa?
En ikinä!
En flirttaillut isäsi kanssa, senkin kiero käärme!
Tunteeni olivat platonisia.
Oliko siinä kaikki?
Kyllä.
Miten löysit hänet? Oliko hänellä suosituksia?
Hänen siskonsa on Giannutrin sisäkkö.
Hän ei pitänyt pestistään kaupungissa.
Kun Adele kuoli, hän tuli luoksemme.
Olenko nyt epäilty?
Kaikki ovat.
Sinä tietenkin välitit isästä vähiten.
En olisi niin varma. Miksi olisin tappanut hänet?
Tyytymättömät palvelijat ovat aina pääepäiltyjä.
Miksi luulet, että olin tyytymätön?
Olit liian varma koirista.
Mistä tiedät, etteivät ne haukkuneet?
En saanut nukuttua viime yönä. Aavistin pahaa.
Miksi?
Hra Marcello oli hermostunut.
Kun toin hänen yrttiteensä…
Toitko yrttiteetä?
Kyllä, keskiyöllä.
Mistä tiedämme, ettet tappanut häntä?
Olit viimeinen, joka näki hänet elossa.
Mikä naurattaa?
Tiedätkö, näkikö kukaan muu häntä? -En.
Minulla ei ollut syytä tappaa häntä.
Saatan olla ainoa sellainen.
Maria!
Miten kehtaat ottaa tuollaisia vapauksia?
Voi luoja! Joukkovelkakirjani on varastettu!
Velkakirjat! -Maman!
Mitä tarkoitat? -Ne on varastettu!
Säästöni! -Voi luoja. Velkakirjat!
Täällä on tappaja. -Täti!
Ja varaskin!
Ei. -Äiti!
Haluatko juotavaa, mummi?
Ehkä negronin.
Sekoitan sen heti.
Kirotut!
Pidit niitä patjan alla, isoäiti.
Mitä?
Varas etsisi niitä ensin sieltä.
Ehkä maman halusi, että ne varastetaan.
Mitä tarkoitat?
Että sait ne katoamaan.
Halusit myydä ne antamatta minulle osuutta perinnöstä.
Mistä perinnöstä? Olen yhä elossa.
Luuletko, että äiti tekisi sellaisen farssin?
Velkakirjat ovat tärkeitä hänelle. -Nukun niiden päällä.
Koko yön. En lähde huoneestani.
Valehtelija. Kuulen sinun liikkuvan.
Nukutko koskaan?
Negroninne, rouva.
Kiitos.
Minulla on herkät hermot.
Nuku kevyesti. -Miten outoa niin raskaalta naiselta.
Elämä on hauskaa. -Mitä tarkoitat?
Apua! Ei. -En mitään.
Ei, neiti!
Voi luoja.
Olitko se sinä?
Mitä? -Varastitko joukkovelkakirjat?
Luulin, että kysyit murhasta.
Häpeäisit. Varastit velkakirjat äidiltä myydäksesi ne ja pitääksesi rahat.
Kuule, Agostina.
Kuuntelen hetken, mutta nyt riittää.
Nait Marcellon hänen rahojensa takia.
Halusit ne itsellesi.
Mitä? Marcello oli kitupiikki.
Enpä usko. -Etkö?
En. -Olet pahempi.
Oletko nähnyt tätä taloa?
Mikä siinä on vikana?
Piti odottaa Marcellon kuolemaa, jotta voisin vaihtaa tapetin!
Äiti, sinä ylireagoit. -Sinä asutkin Milanossa.
Entä sitten?
Minä asun museossa!
Voi luoja…
25 vuotta miehen kanssa, joka kuorsasi kuin sika.
Annoin kaksi tytärtä, ja mitä pyysin?
Yhdessä kasvamista. Mutta ei, kaikki pysyy ennallaan.
Kaikki on jumissa päivä toisensa jälkeen.
Ja sinä väität, että nain Marcellon rahasta!
Häpeä!
Menen poliisiasemalle.
Jos joku meistä pidätetään, ansaitsemme sen.
Mutta äiti…
Ei muttia.
Hattusi…
Mennäänkö juomakärryn luo?
Kyllä.
Auto ei käynnisty. Joku katkaisi moottorin johdot.
Hyvä taivas! -Niin…
Tämä vapauttaa yhden meistä epäilyistä.
Mitä tarkoitat?
En edes tiedä, missä moottori on.
Tällaisesta lukee kirjoissa.
"He katkaisivat moottorin johdot." Mutta miten?
Voitko kuvitella, että maman tekisi niin?
Hän ei pääse edes autoon.
Miksi mainitsit minut? -Mihin pyrit?
En mihinkään.
Ehkä sinä ja siskosi osaatte tehdä niin.
Toki.
Näyttävätkö he mekaanikoilta? -Ei ole edes ajokorttia.
En teeskentele olevani tyhmä päästäkseni pois epäiltyjen listalta.
Osaan avata kuomun. Se ei tarkoita, että tein sen.
Joku on täällä. -Missä? Voi luoja!
Ehkä tappaja palasi.
Piiloon yläkertaa. -Maria, ota veistos!
Hiljaa.
Jätättekö minut tänne?
Kyllä!
Ota veistos. Lyömme sillä tappajaa. -Täti!
Auttakaa.
Sisään.
Veronica.
Säikäytinkö?
Ei ollut tarkoitus.
Miksi olet täällä?
Kuka sinut lähetti?
Ketä sinä etsit?
Onko huono hetki?
Merkityksetön on ensimmäinen sana, joka tulee mieleen.
Toinen on tylsä.
Tämä voi kuulostaa mauttomalta,
mutta tunti sitten sain ilkeän puhelun.
Minulle väitettiin, että Marcello on murhattu.
Kuka pilailisi sillä tavalla?
Jotenkin sairasta.
Jouluna vieläpä. Olen järkyttynyt.
Yritin soittaa monta kertaa,
mutta linja ei yhdistänyt.
Kävelin tänne itse tarkastamaan tilanteen.
Missä Marcello on?
Vitsit ovat hauskoja,
kunnes eivät olekaan.
Anteeksi.
Marcello.
Minä tässä, Veronica.
Marcello. Avaa ovi.
Lukitsiko hän oven?
Avatkaa ovi. Haluan nähdä, miten hän voi.
Marcello on kuollut.
Kuollutko?
Joten…
Kuka minulle soitti?
Oliko se mies vai nainen?
Nainen.
Miten hän kuoli?
Veitsi iskettiin selkään.
Miten tiesit, että tuo on hänen huoneensa?
Aivan!
Haluan nähdä hänet omin silmin. Avatkaa ovi.
En lähde ennen kuin olen nähnyt hänet.
Jos vaadit.
Avain on pianon päällä.
Tunnen tien.
Avain ei käänny.
Se ei ole oikea avain.
Saanko?
Tässä.
Joku vaihtoi avaimen.
Kuka?
Ehkä sinä.
Et vastannut äidin kysymykseen.
Mistä tiesit, että isäni nukkui siellä?
Tämä oli makuuhuoneemme.
Tiedän, että hän jakoi yläkerran huoneen kanssasi,
mutta tiedän myös, että hän oli nukkunut täällä jonkin aikaa.
Olet väärässä.
Marcello osti tämän talon, kun olimme vielä kihloissa.
Menimme yhdessä notaarin luo.
Hän osti sen isoäidiltäni.
Mitä?
Oliko talo sinun?
Sukupolvien ajan.
Isoisäni isä valitsi tämän tapetin.
Kuulin, että tämä kuvio on taas muodissa.
En ole vakuuttunut.
Olin niin nuori.
Isäsi oli ratsastuksen opettajani.
Mitä?
Ratsastuksen opettaja?
Tämä on nyt minun taloni, ei sinun.
Ei se ole sinunkaan. -Miksi?
Kun poliisi pidättää sinut,
et ehdi nauttia siitä.
Jos koskaan nautitkaan.
Veronica.
Oletko käynyt täällä paljon viime aikoina?
En koskaan.
Valehtelet. Koirat eivät haukkuneet.
Ei enää koiria!
Eivät ne verikoiria ole. Ei luoteta niihin liikaa.
Koirat ovat koiria. Ne tuntevat sinut.
Olet varmaankin Agostina-täti.
Siskoni sai kaksi tytärtä,
joten olenko ikuisesti kaikkien Agostina-täti?
Älähän nyt, Agostina. Nyt ei ole tällaisen keskustelun aika.
Maman.
Marcello kertoi paljon sinusta.
Niinkö?
Mitä hän kertoi sinulle? Muistatko?
Vaikka mitä.
Kertoiko hän valinnaisista läheisyyksistämme?
Vaihdoimme monia kirjoja. -Itse asiassa sinä annoit hänelle kirjoja.
En usko tarinaa puhelusta.
Miksi valehtelisin?
Saadaksesi tekosyyn tulla tänne.
Kenen kanssa puhun?
Esposito Maria Concettan.
Uusi sisäkkö.
Ottavatko sisäköt vieraita vastaan täällä?
Luovuimme muodollisuuksista tänään.
Tämä on ollut ilo, hyvät naiset.
Kunpa olisimme tavanneet toisissa olosuhteissa.
Nähdään hautajaisissa.
Et voi lähteä.
Miksen?
Koska sinäkin olet epäilty.
Suloista.
Epäilty jää.
Ainakin kunnes myrsky on ohi.
Laitan lounasta. -Anna Ming-veistos.
Kuka tappaja voisi olla?
Ehkä vaimo, joka ei kyynelehdi?
Pikku kapinallinen?
Omistautunut esikoinen?
Humaltunut kitupiikkianoppi? -En ole kitupiikki.
Vanhapiika käly?
Vanha ihastus?
Vai uusi sisäkkö?
Uusi sisäkkö…
Sinäkin olet epäilty, Veronica. Kuten kaikki muutkin.
Unohdat, että tulin juuri.
Mitä sitten? Ehkä palasit johtaaksesi meitä harhaan.
Minä en epäile lainkaan.
Tappaja on yksi teistä.
Unohdat yhden henkilön, komisario.
Kenet?
Itsesi.
Minutko?
Sinun on vaikea laskeutua tasollemme.
Olet kuulustellut meitä tuntikausia.
Sinäkin olet epäilty.
Saavuin vasta aamulla.
Ehkä palasit johtaaksesi meitä harhaan.
Olit täällä jo eilen, sisko.
Isän huoneessa.
En. Mitä tarkoitat?
Kuulin sinut oven takana.
Aamukolmelta.
Susanna. Onko se totta?
Kyllä, se on totta. Olin täällä.
Miten voitte kuvitella, että tapoin isän?
Olitko täällä? Miksi?
Miksi teeskentelit paluuta? -Luulin sitä hyväksi suunnitelmaksi.
Tappaaksesiko hänet? -Ei, täti.
Jotta voisin puhua isän kanssa ilman, että tiedätte siitä.
Tämä on järjetöntä!
Ei ole, äiti! Tiedät, ettei täällä ole yksityisyyttä!
Mutta olemme perhe. Läheisiä.
Perheenjäsenet kertovat toisilleen kaiken.
He ovat väärässä.
Jos pitäisimme asiamme omana tietonamme levittelemättä niitä muille,
perheet olisivat paljon mukavampia.
Hyvä on. Mitä halusit kertoa hänelle?
Minun piti uskoutua hänelle -
ja sitten keksiä keino kertoa sinulle. Ei kai hän kertonut?
Ei, hän ei ole kertonut. Hän on kuollut.
Aiotko kertoa, Susanna?
Kyllä, anteeksi.
En tiedä…
Avaa se. -Ei vielä ole keskiyö.
Täti.
Se on ymmärrettävää.
Murha tai ei, on jouluaatto. Meidän pitää noudattaa perinteitä.
Marcello saa lapsen. -Ei minun kanssani.
Ei minunkaan.
Kenen kanssa? -Äiti.
Minunko?
Ei, äiti… -Ei.
Olen raskaana.
Sinäkö?
Kyllä.
Voi ei.
Mikä helvetin päivä.
Lounas on valmis. Tarjoilenko sen?
Maria, ei ole vielä joulu.
Eikä ole mitään juhlimista. -Emme me juhli.
Kunnioitamme hra Marcelloa aterialla, jonka hän pyysi laittamaan.
Marcello on kuollut, joten juhlimme tänään.
Aloitetaanko?
Aloitetaan sitten.
Olivier-salaattia.
Hyvää, mutta hieman raskasta.
Tosi hyvää.
Aistikasta.
Katkarapu-cocktail.
Kurpitsaraviolia.
Hienoa!
Hyvää, eikö?
Erinomaista.
Paahdettua viiriäistä sekä Mostarda di Cremona.
Hyvänen aika.
Nostetaan malja.
Erittäin hyvää.
Kiitokset kokille.
Kiitos, rouva.
Missä opit kokkaamaan noin?
Isoäitini kirjojen pohjalta.
Se rentouttaa.
Eikö ole vaikeaa olla täällä -
kaukana kaikista?
Ei.
Se ei ollut vaikeaa.
Ymmärrän.
Ymmärrätkö? Mitä ymmärrettävää siinä on?
Hän ei selvästikään tullut pestiinne.
Tuloon oli muitakin syitä.
Se on totta.
Olin täällä Marcellon takia.
Nyt kun hän ei ole enää täällä,
voisin lähteä.
Suokaa anteeksi.
En ymmärrä.
Joten Marcello ja hän…
Luoja. Hän pyörtyi taas. -Täti.
Mikä päivä.
En olisi arvannut.
Onnistuit hyvin.
Yksi asia yllättää.
Olet tavallinen nainen.
Ehkä hän oli kyllästynyt suurnaisiin.
Hän taisi maksaa sinulle.
Jokainen ajatuksenne koskee rahaa.
Ei.
Makasin hänen kanssaan mielelläni.
Hyvä.
Kerron poliisille, että tapailit jotakuta yöllä ja että kaikki tiesivät.
Minä kerron poliisille, että tapasit jotakuta yöllä,
eikä kukaan tiedä.
Lakkaa taistelemasta. Se sopi sinullekin.
Mitä tarkoitat?
Tein sen, mitä et enää halunnut.
Et Marcellon kanssa.
Miksi annoit hänen mennä?
Hän saattoi olla tappaja.
Minne luulet hänen menevän?
Ulkona myrskyää. Hän palaa.
Kuka se on?
Hitaasti.
Maria.
Portti.
Joku lukitsi sen isolla ketjulla.
Olemme vankeja.
Äiti. -Hyvä luoja!
Aivan kuin mysteeriromaanissa.
Tappaja on keskuudessamme.
Häntä auttaa se, että muutkin valehtelevat.
Asioista, jotka eivät liity rikokseen.
Jos haluamme löytää murhaajan,
kaikkien on paljastettava salaisuutensa.
Kuka kertoo ensin?
Kerroin jo omani. -Niin minäkin.
Sama täällä.
Sitten minä kerron.
Se ei ole minun salaisuuteni.
Se on Agostinan.
Mitä?
Tämä lienee sinun.
Kirjoitit sen Marcellolle.
Hän jätti sen Marcellolle antamansa kirjan väliin.
Ei Marcello lukenut.
Hän antoi sen minulle edes avaamatta sitä.
Hän ei tajunnut, että sisällä oli kirje.
Eikö Marcello lukenut sitä?
Luki kyllä.
Annoin sen hänelle, ja hän puhkesi nauruun.
Nauroiko hän?
Marcello oli komea mies.
Hurmaava ja viehättävä…
Tahdikas hän ei ollut.
Rakkautesi ei siis ollutkaan platonista.
Häpeäisit. Halusit viedä isän pois.
En koskaan!
Menin hänen huoneeseensa eilen illalla -
kertoakseni, että häpesin kirjoituksiani.
Menitkö hänen huoneeseensa?
Kyllä.
Pyytääkseni häntä unohtamaan tietyt sanat.
Milloin? Ennen Marian yrttiteetä vai sen jälkeen?
En tiedä.
Ehkä ennen. En nähnyt tarjotinta.
Pitäisikö meidän uskoa sinua? -Kyllä.
Puhun totta.
En voi hengittää. Maman, pillerini!
Missä lääkkeet ovat? -Yöpöydällä on laatikko.
Siellä on aina iso laatikko. Vauhtia.
No niin.
Margherita. -Niin?
Anteeksi. -Ei hätää.
Jos kuolen…
Et kuole, luota minuun. Saat vielä satuttaa minua.
Tulevatko pillerit vai eivät?
Ne eivät ole siellä. -Ne ovat aina siellä!
Laatikko ei ole siellä. -Hitto vie.
Minä menen. -Äiti!
Maman!
Joulun ihme.
Tässä ne ovat!
Isoäiti! -Kyllä, voin kävellä.
Minua kuitenkin väsyttää.
Mistä löysit ne? Tutkin kaikkien huoneet.
Löysin ne äidin huoneesta hänen sänkynsä alta.
Minunko sänkyni? -Margherita!
Ymmärrän, siskokulta.
Sinulla on syytä tappaa minut.
Lopeta!
Joku yrittää lavastaa minut.
Miksi katsot minua?
En usko, että tyttäreni tai äitini -
vaarantaisivat Agostinan henkeä vain lavastaakseen minut.
Olemme perhettä. Kaikesta huolimatta.
Ja Maria…
Hän vei jo mieheni. En usko, että hän haluaa satuttaa minua.
En lainkaan, rouva.
Joten…
Vain minä olen jäljellä.
Niin, vain sinä.
Marcello halusi sisällyttää sinut testamenttiinsa.
En tiennytkään.
Kyllä hän tiesi.
Olit täällä viime yönä. Kuulin sen. Puhuitte siitä.
Kun menin hakemaan yrttiteemukin,
kuulin heidän puhuvan enkä mennyt sisään.
Olit viimeinen, joka näki hänet elossa.
Se on totta. Olin täällä.
En tappanut häntä.
Vain sinä hyötyisit vankeudestani.
Tiesit, että Marcello halusi sisällyttää minut testamenttiin,
ja estit häntä tekemästä niin.
Tuo ei ole totta.
En tiennyt, oliko hän jo käynyt notaarin luona.
Jos hän muutti testamenttia, olen pääepäilty.
Jos ei muuttanut, sinä olet.
Kuka voisi tietää siitä?
Minä tiedän.
Hän kertoi eilen.
Hän ei ollut muuttanut sitä.
Hän sanoi, että oli hyvä, että kerroin hänelle vauvasta,
koska hän aikoi halusi sisällyttää lapseni testamenttiin.
Kas vain.
Löysit Agostina-tädin lääkkeet sänkyni alta.
Tiedät notaarista. Yritätkö kostaa minulle?
Ei, äiti. Kerron vain totuuden. -Tuskin.
On tyylikästä välttää epäilystä sanomalla,
että isäsi olisi kasvattanut perintöäsi.
En välitä rahasta. -Vai et?
Entä kuka elättää vauvan?
Onko sinulla joku näkymätön mies?
Lakkaa syyttämästä häntä. Samoin tapahtui sinulle.
Mitä tarkoitat? Oletko juonut?
Etkö muista, kun tapasit pitkän miehen…
Maman!
No niin.
Häntä ei voi pitää erossa juomista.
Hän sanoi olevansa väsynyt.
No niin…
Äiti. -Niin?
Miten niin samoin tapahtui sinulle?
Ei hän tarkoittanut mitään.
Älä kuuntele mummia, kun hän on selvä,
saati sitten humalassa.
Äiti.
Ei ole mitään tiedettävää.
Kyse ei ole siitä, milloin sait alkusi -
vaan kenen toimesta.
Mitä? Eikö se ole totta?
Isä…
Eikö hän ollut isäni?
Tiesikö isä?
Tietysti.
Tapasimme, kun olin raskaana ja menimme pian naimisiin.
Miksi hän teki sen?
Taisin olla hyvin nätti.
Isoisälläsi oli aika paljon rahaa,
ja isä tarvitsi hyvät myötäjäiset ostaakseen unelmatalonsa.
Mutta hän oli hyvä isä.
Hän rakasti sinua kuin tytärtä.
Ei koskaan kohdellut sinua eri tavalla.
Ehkä siksi annoin periksi hänen oikuilleen.
Joten oikea isäni…
Kuka hän on?
Ensirakkauteni.
Umberto.
Hän kuoli onnettomuudessa.
Ajattelen häntä joka ikinen päivä.
Varsinkin, kun olet edessäni.
Hymyillessäsi näytät häneltä.
Eli…
Suretko, kun katsot minua?
En lainkaan.
Olet elävä todiste rakkaudestamme.
Kun tulit huoneeseeni, katsoit varmaan sängyn alle.
Niin.
Kyllä, näin laukut.
Aioitko lähteä?
Odotin oikeaa hetkeä.
Vasta juhlapyhien jälkeen.
Rikot tukkasi.
Mon Dieu.
Hyvä. Se on kuin olkea.
Olkea!
Olen niin yksin.
Et ole yksin. Sinulla on perheesi.
Mikä perhe…
Kunpa minulla ei olisi sydäntä. Sitten en kärsisi.
Susannakin on minua kokeneempi.
Nyt on vain Caterina jäljellä. Pian vain minä ja öljy olemme neitsyitä.
Miten mies vietellään?
Miten se tehdään?
Voitko opettaa minua?
Miehen vietteleminen ei ole vaikeaa.
Vaikeaa on estää elämää pyörimästä miehen ympärillä.
Tietenkin.
Ajattelen sitä myöhemmin.
Ratkaistaan ensin pääongelma.
Sinun pitää mennä ulos. Olet aina täällä.
Aivan.
Minne menisin?
Kävelylle.
Mene kurssille opettelemaan ranskaa tai tanssia.
Siellä voit tavata jonkun.
Mistä muualta löytäisit poikaystävän?
Täältä. -Juuri niin. Se ei sovi.
Ei niin.
Mutta kukaan ei katso minua.
Minulla ei ole sanoinkuvaamatonta viehätysvoimaa.
Olen eri mieltä.
Et tuo itseäsi esille.
Todellako?
Enpä tiedä.
Tämä ei ole kuin romaani,
jossa ruma tyttö riisuu silmälasinsa -
ja hänestä tulee yhtäkkiä kaunis.
Jos minä riisun lasini…
Laseja tai ei…
Se on enemmänkin…
Siinä on kyse hymyilemisestä. Kaunis hymy ja hyvä ryhti…
Uskoa. Olon on aina oltava kaunis.
Aina.
Jopa pyhässä messussa?
Varsinkin pyhässä messussa.
Miksi luulet, että siellä käydään?
Papinko takia? Ei. -Ei.
Siellä katsellaan.
Itse asiassa…
Olen sallinut itseni kurkistaa.
Huomaatko?
Herran edessä pitää olla parhaissa pukeissa.
Parhaissa.
Näytä, mitä sinulla on.
No…
Luuletko, että minussa voisi olla -
käyttämätöntä potentiaalia?
Paljonkin.
Paljon.
VALKOISIA ÖITÄ FJODOR DOSTOJEVSKI
Missä Veronica on?
En tiedä.
En ole nähnyt häntä. Eikö hän ollut kanssasi?
Ei.
Luoja, pakeniko hän?
Epäilinkin häntä.
Äiti. Tämä on hänen käsilaukkunsa.
Niin.
Odota.
Katsotaan, onko huoneen avain siellä.
Kyllä. -Nyt.
Hiljaa.
Älä koske siihen. Ei poisteta sormenjälkiä.
Mitä tarkoitat?
En tiedä, minä vain puhuin.
Näitkö? -Kyllä.
Agostina-täti.
Agostina-täti?
Kutsu minua Tinaksi.
Olet upea. Mitä teit?
Naiset tekevät ihmeitä.
Huomasimme sen.
Tein hyvää työtä.
Kyllä.
Todella hyvää.
Olet täällä.
Et lähtenytkään.
Olin pikkulassa.
Jätit laukkusi tänne.
Luotan teihin.
Katsoimme sisälle.
Ei ole totta!
Katsoitte minua puoli minuuttia!
Mitä löysitte?
Aseen.
Aseenko?
Ketä olisin ampunut?
Marcelloa, jos et olisi löytänyt veistä.
En ole ikinä koskenut aseeseen. Siitä ei löydetä sormenjälkiäni.
Ensin pillerit sänkysi alla.
Ja nyt ase laukussani.
Tappaja yrittää lavastaa meidät.
Yksi kerrallaan.
Tappaja leikkii kanssamme.
Voi luoja!
Parbleu!
Ota Ming-veistos.
Missä Ming-veistos on?
Hyvät naiset.
Riittää jo.
Ei ole puhelinta eikä autoa. Poliisi on kaukana, ja on pimeää.
Meidän on mentävä. -Olen samaa mieltä, mutta miten?
Porttihan on lukittu. -Voimme yrittää kiivetä sen yli.
Voi luoja! Miten?
Sitten nähdään.
Mennään.
Minäkin tulen. Otan stoolan.
Jään tänne.
Jää ja pidä häntä silmällä.
Haluatko?
Niissä ei ole myrkkyä.
Kiitos.
Älä kiitä minua sen takia.
Miksi sitten?
Ensinnäkin koska paljastin Agostinan salaisuuden mutta en omaasi.
Mitä tarkoitat?
Sinulla on rakastaja.
Onko? -Kyllä.
En tiedä, kuka, mutta olen varma siitä.
Siksikö luulet, että tapoin Marcellon?
En sanonut niin.
Miksi sitten sanoit sen?
Haluan nähdä, myönnätkö sen.
Kiristystä.
Uteliaisuutta.
Et näytä lohduttomalta leskeltä.
Olet väärässä.
Rakastin Marcelloa paljon. -Uskon sinua.
Mutta hän ei ollut elämäsi rakkaus.
Ehkä minäkään en ollut hänen.
Olin pakannut laukkuni.
Olisin lähtenyt ennen uutta vuotta.
Kerroin hänelle eilen.
Hassua, eikö?
Lähdetkö rakastajasi luo?
En.
Tai kyllä.
Minulla on mies.
Olen onnellinen.
Mutta lähden ollakseni yksin.
Suurin unelmani on tulla kotiin yöllä -
ja löytää se tyhjänä.
En tiedä, miten kestit 25 vuotta.
Minä en sopinut avioliittoon.
Kun tilanne muuttui vakavaksi, pakkasin laukkuni ja lähdin.
Paris?
Et tout le monde.
Onko sinulla nyt miestä?
Minulla on yhteisymmärrys erään herran kanssa.
Haluaisin kertoa, kenen, mutta ehkä ei pitäisi.
Kerro ensin omasi.
Tunnenko hänet?
Kyllä.
Se ei taida olla Marcello. -Ei tietenkään.
Tiedänkö minä omasi?
Luulen niin.
Kerro sinä ensin.
Ei. Sinä ensin.
Sanotaanko yhdessä? -Selvä.
Lasketaan kolmeen.
Yksi… -Yksi…
Kaksi… -Kaksi…
Kolme… -Kolme…
Hra Giannutri. -Hra Giannutri.
Voi sentään.
Hitto vie…
Miksi aina viet mieheni? -Tapasin Marcellon ensin.
Päästä irti!
Pystymme siihen.
Niin varmaankin.
Yritetäänkö kiivetä?
Kiivetään.
Kuka menee ensin?
Minä menen.
Ole varovainen. -Kyllä.
Satutin käteni. -Tule alas, neiti.
Tule alas! -Tule alas!
Kyllä.
Lunta sataa liikaa. Emme ikinä selviä.
Yritetään huomenna.
Selvä. -Mennäänkö takaisin?
Kyllä. -On niin kylmä.
Oliko se äiti?
Hyvä luoja.
Ehkä tappaja palasi.
Mennään.
Lopetetaan tappelu.
Miksi?
Koska meillä on selvästi samanlainen maku.
Minäkin olen yllättynyt.
Olemme erilaisia.
Suutele minua.
Mitä?
Oletko suudellut naista?
En.
En minäkään.
Suutele minua.
Mutta miksi?
Haluan tietää, millaista on suudella sinua.
Kokeillaan.
Äiti!
Voi taivas…
Caterina. Hae isoäitisi.
Mitä?
Varastosta.
Onko hän yhä siellä? -Luulen niin.
Mennään.
Onko kaikki hyvin, mummi?
Päätä kivistää.
Onko juotavaa? -Katsotaan.
Kuuntele. Äitisi on tappaja.
Tajusin, kuka sen teki.
Todellako? -Kyllä.
Minä en halua kertoa, mitä tapahtui.
Tee se itse. On aika kertoa totuus.
Hyvä on.
Joulutarina.
Olipa kerran mies, jota ympäröi seitsemän naista.
Viime yönä miesparka meni nukkumaan.
Silloin alkoi naisten karuselli.
Kuten joka ilta.
Tällä kertaa hänen tyttärensä Caterina piiloutui verhon taakse.
Hän näki ja kuuli kaiken.
Tapahtui näin.
Klo 22.00…
Ensimmäinen kohtaus.
En koskaan anna niitä sinulle.
Anoppi, joka on asunut hänen talossaan yli kymmenen vuotta,
ei anna joukkovelkakirjoja.
Toinen kohtaus.
Marcello.
Klo 22.30 -
käly Agostina tulee sisään ja pyytää unohtamaan -
kirjoituksensa hänelle.
Ikään kuin hän muistaisi.
On toinenkin ongelma.
Hän haluaa eroon Agostinasta.
Marcello, halusin vain… Marcello.
Hyökkäys alkaa klo 23.00.
Hänen vaimonsa kertoo lähtevänsä.
Mutta vasta lomien jälkeen tytärten takia.
Lähden ennen uutta vuotta.
Pakkasin jo laukkuni.
Haluan lähteä. En kestä tätä enää.
Olen pahoillani. -Hieno joululahja, äiti.
Keskiyöllä yrttitee saapuu.
Ja sen myötä Maria.
Klo 1 aamuyöllä Agostina yrittää uudelleen monen vessakäynnin jälkeen.
Marcello.
Tällä kertaa isä ei edes päästä häntä sisään.
Klo 1.30 Veronica tulee.
Hän tulee aina halutessaan.
Hän tarvitsee rahaa. Hän haluaa palata Pariisiin.
Vannon, että maksan takaisin.
He puhuvat testamentista.
Klo 3.00 tulee piste i:n päälle.
Susanna kertoo hyvät uutiset.
"Saan lapsen, isä."
Eikä sen takana ole Pyhä Henki.
Olen pahoillani, isä.
Olen todella pahoillani.
Vain minä olen jäljellä.
Astun esiin verhon takaa ja kerron kuulleeni kaiken.
Pakotan heidät maksamaan. -Ketä tarkoitat?
Te kaikki maksatte.
Olette noitia.
Hei.
Isä oli uupunut. Hän ei kestänyt enää.
Tiedättekö, mitä hän sanoi?
"Kuolleena on varmaan mukava olla."
Sanoiko hän niin?
Sanoi.
Yhä uudestaan ja uudestaan.
Minä vastasin: "Jos sitä haluat, minä autan sinua."
Voi luoja.
Tapoit hänet.
Kukaan ei tappanut Marcelloa.
Marcello ei ole kuollut.
Lavastimme hänen kuolemansa. -Mitä?
Jotta hän kuulisi oven takaa,
mitä ajattelette hänestä.
Hän halusi tietää, kuka itkisi eniten.
Kuka puhuisi rahasta.
Kuka rakkaudesta.
Hän halusi nimittäin tietää, miten testamenttia pitäisi muuttaa.
Ja ainoa keino -
oli kuolla.
Ja sinä autoit häntä.
Minulla ei ollut tekemistä.
Laitoin merkurokromia vereksi ja käytin hajonnutta veistä.
Sitten soitin Veronicalle.
Katkaisin puhelimen johdot.
Auton johdot samoin.
Lukitsin portin.
Piilotin myös Agostina-tädin lääkkeet äidin sängyn alle.
Varastin joukkovelkakirjat.
Laitoin leikkiaseen Veronican laukkuun.
Ai niin. Vaihdoin jopa huoneen avaimen.
Sitten isän ei tarvinnut teeskennellä kuollutta.
Olet ajatellut kaikkea.
Paitsi sitä, että hänet voi nähdä ikkunasta.
Marcello on siis elossa.
Hän on elossa.
Kyllä, hän on elossa.
Mutta nyt tapan sen paskiaisen.
Minä autan sinua.
Avaa, senkin ruoja!
Nauroitko sinä minulle?
Paskiainen! Nauroit minulle! -Avaa ovi!
Et saa joukkovelkakirjojani!
Avain tänne!
Nykyajan nuoriso on säälittävää.
Avaa ovi! -Niin.
Emmekö ole vähän liian julmia?
Ole hiljaa, portto! Olet raskaana etkä tunne isää!
Missä hän on? -Tuolla. Hän piileskelee parvekkeella!
Varovasti.
Isä. -Voi ei.
Jessus. Kuoliko hän taas?
Yritimme estää häntä, mutta myöhästyimme.
Hän heittäytyi parvekkeelta.
Miksi hän olisi tehnyt itsemurhan?
Hänellä oli taloudellisia vaikeuksia.
Eikä hän ollut etevä liikemies.
Hän jopa pyysi minulta rahaa.
Köyhältä vanhalta naiselta.
Miten hän saattoi?
Selvä. Jos muistatte jotain,
soittakaa numerooni. -Kiitos.
Rikostutkija Giovanni Rigoldi.
Giovanni Ripoldi.
Ripoldi.
Eli jos muistan pieniä yksityiskohtia,
soitanko sinulle?
Jos muistat jotain, soita minulle.
Hyvä on.
Agostina Caccia.
Enchantée.
Taidat asua lähellä järveä.
Kyllä, kaupungissa.
Ei kovin kaukana.
Minä lähden nyt.
Niin. -Arvon naiset.
Rouva.
Neiti.
Anteeksi.
Mitä hän tekee?
Väistä. Hän ajaa päällesi.
No? -Väistä!
Täti. -Täti?
Täti… -Tule tänne.
Caterina.
Olet käyttäytynyt huonosti.
Naiset auttavat toisiaan eivätkä riitele.
Eivätkö edes miehen pyynnöstä?
Eivät varsinkaan miehen pyynnöstä.
Jos mies pyytää…
Voi sinua. Kasvatin heitukan.
Anteeksi, äiti.
Anteeksi kaikille.
Hän oli komea mies.
Kuka? -Kuka?
Rikostutkija.
Jos kosket häneen, nyljen sinut ja teen sinusta laukun.
Ja minä autan häntä.
Susanna. Ajattelin…
Onko vauva hra Giannutrin?
Ei varmasti! Mitä oikein ajattelet?
Mitä ajattelet?
Eikö? -Ei! En ole niin epätoivoinen.
Saanko arestia pitkäksi aikaa?
Kyllä!
Mitä me nyt teemme?
Mitä tarkoitat?
Drinkki maistuisi.
Me ja talo… Mitä teemme nyt, kun isä on poissa?
Taidan palata Pariisiin. Minulla ei ole tekemistä täällä.
En tiedä. Täytyy miettiä.
Sama täällä.
Olen miettinyt. Haluan nähdä rikostutkijan uudestaan.
Voisimme jäädä tänne.
Tämä ei ole minun taloni, ja olen vain sisäkkö,
mutta olisi mukava olla yhdessä.
Pidän kokkaamisesta ja te syömisestä. -Minä juomisesta.
Meillähän on Marcellon perintö ja…
Ja tämä talo.
Saatan päättää jäädä tänne.
Palaan huoneeseeni.
Kyllä. Täytetään tämä murju elämällä.
Meillä on perintö ja minun joukkovelkakirjani.
Ja pian saamme -
vauvan.
Nostetaanko malja?
Tekstitys: Petra Rock